ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
22 квітня 2026 року 	м.Дніпро	справа № 160/16073/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року у справі № 160/16073/25 (суддя Златін С.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (далі - відповідач) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як базового місяця та з 01.03.2018 по 31.12.2018 із застосуванням базовим місяцем березень 2018 року;
- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 (включно), із застосуванням базовим місяцем для нарахування індексації січень 2008 року та з 01.03.2018 по 31.12.2018 із застосуванням базовим місяцем для нарахування індексації березень 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що станом на день виключення із списків Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, йому не проведено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, яка була гарантована чинним законодавством. При нарахуванні індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 28.02.2018 не був застосований базовий місяць - січень 2008 року, а у період з 01.03.2018 по 31.12.2018 не враховано вимоги абзацу 4 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року позовні вимоги задоволено.
З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. У скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про залишення позовних вимог без розгляду.
Апеляційна скарга обґрунтована пропуском позивачем строку звернення до суду. Вважає, що в даному випадку слід застосувати строки, передбачені ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України.
Позивач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористався.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 , проходив службу в органах Державної служби України з надзвичайних ситуацій Дніпропетровській області.
09.10.2024 ОСОБА_2 був звільнений за статтею 176-3 з Головного управління ДСНС у Дніпропетровській області.
Позивач 05.05.2025 та 20.02.2025 звернувся із заявами до Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області про нарахування та виплату індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 по 28 лютого 2018 року (включно) та вважати місяць, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року, за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2018 року базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців вважати березень 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідач листом від 27.02.2025 №4901-1673/4909 повідомив позивача, що індексація грошового забезпечення з 01 січня 2016 по грудень 2018 року йому нараховувалася і виплачувалася в межах кошторисних призначень.
До листа Головне управління ДСНС України у Дніпропетровській області надало довідки про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 - довідка від 25.02.2025 №118 за 2016 рік, довідка від 25.02.2025 №1 19 за 2017 рік, та довідку від 25.02.2025 №120 за 2018 рік (додатки №№ 7, 8, 10). Таким чином відповідач відмовив позивачу у такій виплаті, оскільки вважає, що виплата індексації не була передбачена кошторисними призначеннями за вказаний період.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як базового місяця та з 01.03.2018 по 31.12.2018 із застосуванням базовим місяцем березень 2018 року, внаслідок чого позивачем недоотримано грошове забезпечення у належному розмірі, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з урахуванням сталої практики Верховного Суду в даній категорії спорів, виходив з того, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення за період служби.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Стосовно аргументів відповідача про пропуск позивачем строків звернення з позовом до суду, колегія суддів зазначає наступне.
Індексація грошового забезпечення є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як це передбачено частиною другою статті 233 КЗпП України (в редакції, яка діяла на час проходження позивачем служби). До того ж на військовослужбовців поширюється дія КЗпП України, в тому числі вказаної статті, у тих випадках, коли спеціальним законодавством не врегульовані особливості щодо строку звернення до суду з позовом про стягнення належного військовослужбовцю суми грошового забезпечення.
Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у справі №160/8332/20 (постанова від 29 вересня 2021 року).
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:
«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні».
Отже, вказана норма права, в редакції з 19.07.2022, встановлює строки звернення з позовом до суду у справах про стягнення належних працівнику сум.
В той же час, у спірному випадку позивачем заявлено вимоги, які стосуються правильності нарахування індексації в періоди з 01.01.2016 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 31.12.2018, тобто спірні відносини виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, якою не обмежувалися строки звернення з позовом до суду.
Отже, враховуючи те, що право позивача було порушено до внесення змін до статті 233 КЗпП України, а у відповідності до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, то застосування положень ст.233 КЗпП України в новій редакції до спірних відносин щодо нарахування та виплати індексації за спірний період, буде суперечити Основному закону.
Колегія суддів звертає увагу, що в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року, суд першої інстанції при вирішенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду враховував, що до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним адміністративними позовом, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача.
Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
З урахуванням результату апеляційного перегляду підстави для зміни розподілу судових витрат, здійсненого судом першої інстанції, відсутні.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року у справі № 160/16073/25 - залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак