Справа № 464/304/26
пр.№ 2/464/1173/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2026 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого – судді Жили В.С.,
за участі: секретаря судового засідання – Леонової А.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (далі – ТОВ «Іннова-Нова») звернулося до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення на користь позивача суми заборгованості за договором надання грошових коштів у кредит № 8131320525 від 11.05.2025 в розмірі 28 838,55 грн.
В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 11.05.2025 між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір надання грошових коштів у кредит № 8131320525 в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на підставі якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6 500,00 грн., строком, визначеним умовами договору, для споживчих (особистих) потреб, з фіксованим типом процентної ставки, зі сплатою стандартною процентної ставки в розмірі 1 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, із можливістю застосування зниженої процентної ставки 0,87 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення кредитного договору і до закінчення строку дії такого або до дати повернення всієї суми кредиту, із комісією за надання кредиту в розмірі 15 % від суми кредиту. У вересня 2025 ТОВ «Іннова Фінанс» було перейменовано на «Іннова-Нова». Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної позичальником. Натомість, позичальник всупереч умовам кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконала, кредит не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила. Таким чином, у відповідачки виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 28 838,55 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 6 500,00 грн., заборгованості по процентам в сумі 9 338,55 грн. та заборгованості по пені в сумі 13 000,00 грн, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. 
Враховуючи малозначність справи, ухвалою судді від 21.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Позивач ТОВ «Іннова-Нова», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не забезпечив явку свого представника в судове засідання та не надав письмових пояснень по справі щодо означених обставин. Водночас, у позовній заяві представник позивача Андрущенко М.В. просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечив.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилась, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засіданн я, та не подала відзив на позовну заяву. 
Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 та від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, в разі коли фактичне місце проживання особи учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її заявленому місцю проживання, і дана особа своєчасно не довела про це до відома суду, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю фізичну особу.
Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації щодо місця проживання особи, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм зареєстрованим місцем проживанням покладається саме на фізичну особу.
З огляду на викладене, враховуючи те, що судом неодноразово відкладався розгляд справи, однак в судове засідання відповідачка повторно не з`явилась, доказів поважності причин неявки в судове засідання суду не надано, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог статей 280 283 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою усіх учасників справи, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11.05.2025 між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи позивача укладено договір надання грошових коштів у позику № 8131320525 в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 2.2 договору ТОВ «Іннова Фінанс» надає позичальникукредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
За умовами пунктів 2.3 – 2.5 цього договору сума кредиту (загальний розмір) складає 6 500,00 грн., строк кредиту встановлений договором, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 18 днів, останній платіж з періодом внесення 18 дні(в). 
За користування кредитними коштами суд відзначає, що відповідно до п. 2.6.1 договору стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення кредитного договору (11.05.2025), а знижена процентна ставка 0.87 % в день застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення кредитного договору (11.05.2025) і до закінчення строку дії кредитного договору.
Відповідно до п. 3.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_1 .
Невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на веб-сайті товариства: https://finsfera.ua/ (п. 10.10)
Так, договір надання грошових коштів у позику № 8131320525, графік платежів, паспорт споживчого кредиту підписано відповідачкою ОСОБА_1 з використанням електронного цифрового підпису за допомогою одноразового ідентифікатора – 2093.
У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Судом установлено, що позивачем умови укладеного договору виконано та надано відповідачці 6 500,00 грн. кредиту на картку платника НОМЕР_1 , що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 20219-1354-216254758.
Виконання ТОВ «Іннова Фінас» умов кредитного договору від 11.05.2025 № 8131320525 також підтверджується наданою АТ «Райффайзен Банк» на виконання ухвали суду від 23.02.2026 інформацією від 17.03.2026 № 81-15-9/4479-БТ, відповідно до якої банківська картка НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 , а згідно виписки про рух коштів по картці НОМЕР_1 за період з 11.05.2025 по 14.05.2025, 11.05.2025 на відповідну картку було зараховано грошову суму в розмірі 6 500,00 грн.
Рішенням Єдиного учасника ТОВ «Іннова Фінанс» від 05.09.2025 № 05-09/2025 змінено назву ТОВ «Іннова Фінанс» на «Іннова-Нова».
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ст. 639 ЦК України).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (стаття 1048 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За умовами. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Положеннями ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З досліджених судом доказів встановлено, що між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства, факт переказу (надання) кредитних коштів відповідачу позивачем доведено.
Оскільки такий договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт, та відповідачка підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20.
За умовами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін; ч. 1 ст. 530 ЦК України). 
Норми статей 610, 611 ЦК України вказують на те, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини 1, 2 ст. 612 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наведеного позивачем у позовній заяві, заборгованість ОСОБА_1 за договором надання грошових коштів у кредит складає 28 838,55 грн., з яких: 6 500,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 9 338,55 грн. – заборгованість за процентами, 13 000 грн. – пеня за кожен день прострочення.
Враховуючи те, що відповідачка отримала кредитні кошти та користувалась ними, доказів їх повернення відповідачкою матеріали справи не містять, недений розрахунок не спростовано, відтак вимоги ТОВ «Іннова-Нова» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 500,00 грн. та заборгованості за процентами в розмірі 9 338,55 грн. є обґрунтованими.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача пені за кожен день прострочення у розмірі 13 000,00 грн., суд дійшов такого висновку.
Згідно з п. 7.4 договору за порушення позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, позикодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу.
Відповідно до п. 7.5 договору нарахування неустойки здійснюється Товариством з урахуванням обмежень встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про захист прав споживачів». Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення позичальником зобов`язань за цим договором, не може перевищувати половину суми кредиту, одержаної позичальником за цим договором.
Як вбачається з долучених до позову результатів розрахунку пені за порушення умов договору надання грошових коштів у позику № 8131320525 від 11.05.2025, за період з 10.08.2025 по 21.09.2025 (42 дні) відповідачці нараховано пеню в розмірі 13 000,00 грн., яка, на переконання суду, не підлягає стягненню з відповідачки, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (постанова Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 320/8618/15-ц).
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду від 06.09.2023 в справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду від 18.10.2023 в справі № 706/68/23).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі воєнний стан було неодноразово продовжено.
Суд констатує, що на договір надання грошових коштів у кредиту № 8131320525 від 11.05.2025 розповсюджується дія п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
З урахуванням викладеного, нарахування ТОВ «Іннова-Нова» пені за означеним договором є безпідставним.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Іннов-Нова» заборгованість у розмірі 15 838,55 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 6 500,00 грн. та заборгованість за процентами – 9 338,55 грн.
Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 462,23 грн., що пропорційно відповідатиме розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Таким чином, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, а саме 08.05.2026.
Керуючись статтями 2, 10, 12, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, 

ухвалив:

Позов задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» заборгованість за договором надання грошових коштів у кредит № 8131320525 від 11.05.2025 у розмірі 15 838 (п`ятнадцять тисяч вісімсот тридцять вісім) гривень 55 (п`ятдесят п`ять) копійок.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» судові витрати в розмірі 1 462 (одна тисяча чотириста шістдесят дві) гривні 23 (двадцять три) копійки.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтями 273, 289 ЦПК України.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне судове рішення складено 08.05.2026.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова», код ЄДРПОУ 44127243, юридична адреса: м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 10, по. 2, оф. 5.
Відповідачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя         Володимир ЖИЛА