Номер провадження 2/754/7982/26
Справа №754/5861/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

06 липня 2026 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І. розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, ціна позову 32 817,08 грн,
Стислий виклад позицій сторін 
Позивач, набувши права вимоги за договором факторингу від 02.12.2024, звернувся до Суду з позовом про стягнення з Відповідача заборгованості за угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що був укладений 24.01.2022 з АТ "ТАСКОМБАНК" (надалі - Банк) шляхом акцепту пропозиції.
Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, стверджує, що Банк встановив Відповідачу кредитний ліміт у розмірі 16 000,00 грн на 12 місяців під 43,96% річних. Банк гроші перерахував, але Відповідач кредит не повернув. Станом на 02.12.2024 борг склав 32 817,08 грн, з яких 18 998,67 грн - основний борг, 13 818,41 грн - відсотки.
Відповідач своїм правом подання відзиву не скористався, про розгляд справи був повідомлений налнжним чином.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЇХ ОЦІНКА СУДОМ 
Згідно з статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
24.01.2022 між АТ "ТАСКОМБАНК" та Відповідачем укладено договір про надання кредиту № 002/13936808-СК_8В відповідно до умов якого Банк встановив позичальнику кредитну лінію у розмірі 16 000,00 грн, на строк 12 місяців з можливістю продовження строку дії на споживчі потреби з відсотковою ставкою 43,96% річних. Договір кредитної лінії укладено з Відповідачем у письмовій формі.
Банк виконав свої зобов`язання, надавши грошові кошти в ктредит, підтверджується банківською випискою по рахунку за кредитною карткою за період з 24.01.2022 по 26.06.2024. Зокрема, вже у день укладення договору, 24.01.2022, Відповідач здійснив ряд видаткових операцій за рахунок кредиту на загальну суму 8 239,20 грн. Надалі Відповідач продовжив користуватися кредитною лінією.
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23) та ін.).
Відповідач не сплатив своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тим самим порушив умови кредитного договору, а також вимог статей 509, 526, 1054 ЦК України.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
У спорах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (постанова Верховного Суду від 28 січня 2026 року у справі № 641/8415/23).
У справі, що переглядається, Позивач довів належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору, надання кредитних коштів, тобто виконання належним чином своїх обов`язків та прострочення виконання позичальницею взятих на себе зобов`язань. 
Позивач також довів порушення Відповідачем умов цього договору шляхом неналежного виконання обов`язку з повернення кредитних коштів та сплати процентів. 
Відповідно до розрахунку заборгованості, що надав Позивач станом на 02.12.2024 борг Відповідача склав 32 817,08 грн, з яких 18 998,67 грн - основний борг, 13 818,41 грн - відсотки, що нараховані за користування кредитними коштами за період з 24.01.2022 по 30.06.2024, з урахуванням здійснених Відповідачем часткових оплат протягом цього часу (остання часткова оплата зафіксована 09.05.2023). 
Натомість, Відповідач не реалізував своє право на подання заперечень та доказів на їх підтвердження, не надав Суду жодних доказів, які б підтверджували повне або часткове погашення існуючої кредитної заборгованості, доказів, які б спростовували або ставили під сумнів обґрунтованість наданого Позивачем розрахунку, а також не надав свій власний контррозрахунок заборгованості.
Суд зазначає, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку заборгованості, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми заборгованості та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначення позивачем максимального розміру заборгованості та інших нарахувань (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15; постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 (пункт 33), постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 925/872/21 (пункт 76); постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 у справі № 320/8618/15-ц).
Суд, виконуючи цей процесуальний обов`язок, здійснив власну перевірку наданого Позивачем розрахунку заборгованості та зіставив його з первинним документом - Випискою по особовому рахунку. Суд встановив, що заявлена до стягнення сума є правильною, обґрунтованою та такою, що повністю підтверджується доказами у справі.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (пункт 1 частини першої статті 512, стаття 514 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
02.12.2024 між АТ "ТАСКОМБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" укладено договір факторингу № НД1/25-Ф, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до Відповідача. 
Керуючись принципом змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, Суд визнав, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.
Розподіл судових витрат
Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, відшкодовуються за рахунок іншої сторони.
Позивач сплатив судовий збір у сумі 3 328,00 грн. Позовні вимоги задоволено повністю, тому з Відповідача підлягає стягненню на користь Позивача судовий збір у розмірі 3 328,00 грн.
Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правову допомогу 
Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл витрат судом (стаття 141 ЦПК України). Подібний висновок викладено у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.
Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Зокрема, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини четверта - шоста статті 137 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово розглядала питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу і сформувала висновок, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (пункт 144 постанови від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23; пункт 188 постанови від 22 травня 2024 року у справі № 754/8750/19; пункт 119 постанови від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (частина третя статті 141 ЦПК України).
Також Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц, від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21).
За висновком Великої Палати Верховного Суду критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (пункт 189 постанови від 22 травня 2024 року у справі № 754/8750/19; пункт 145 постанови від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23; пункт 179 постанови від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22).
Частиною 8 статті 141 ЦПК України, визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви додав: договір про надання юридичних послуг № 03-07/24 від 03.07.2024 року; акт № 4 приймання-передачі наданих послуг від 02.06.2025 року на суму 9 200,00 грн, в тому числі надання первинної консультації замовнику у справі - 1 000,00 грн (0,5 години); правовий аналіз наявних документів у замовника по справі - 4 000,00 грн (2 години); підготовка та подання позовної заяви - 4 200,00 грн (2,1 години); платіжна інструкція № 2723 від 10.06.2025 року.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляв.
У цій справі Суд, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, не вбачає відповідності (дотримання вимог співмірності) між заявленими витратами та складністю справи. Цей спір кваліфікується як малозначний, розглядався за наявними у справі матеріалами, без участі сторін у судовому засіданні. Позовна заява має типову (шаблонну) форму для справ про стягнення заборгованості. Її складання не вимагало від представника Позивача надання первинної консультації клієнту чи глибокого правового аналізу нормативної бази та доказів (на що загалом заявлено 2,5 години вартістю 5 000,00 грн), оскільки правовідносини є стандартними, а доказова база - типовою.
Беручи до уваги також значення справи для сторін, де Позивачем є фінансова компанія, а Відповідачем - фізична особа, Суд виснував, що заявлені судові витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 9 200,00 грн є надмірними та такими, що створюють необґрунтований тягар для Відповідача.
Отже, за обставин цієї справи дійсно обґрунтованою та реальною витратою є лише підготовка та подання типової позовної заяви з додатками.
З огляду на ці обставини, розумний та співмірний розмір судових витрат на оплату послуг адвоката у цій справі не повинен перевищувати, на думку Суду, 4 200,00 грн (що відповідає вартості безпосередньої підготовки позовної заяви згідно з актом).
Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, Суд -
УХВАЛИВ: 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 817,08 грн, витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4 200,00 грн та судовий збір в розмірі 3 328,00 грн. Всього 40 345,08 грн 
Позивач (Стягувач) Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС" (місцезнаходження: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, 2; код ЄДРПОУ 40340222). 
Відповідач (Боржник) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ). 
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
рішення підписано 6.07.2026
Суддя         Інна КОВАЛЕНКО