ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" квітня 2026 р. м.Київ Справа№ 910/4518/16
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Станіка С.Р.
суддів: Колесника Р.М. 
Сітайло Л.Г. 

за участю секретаря судового засідання Яценко І.В.
за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 28.04.2026,
розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області 
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 (cуддя Мандичев Д.В.)
у справі №910/4518/16 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерхім-БВТ", 
до Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" 
про банкрутство,
ВСТАНОВИВ:

Рух справи, короткий зміст заяви Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області  та заперечень на неї
У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/4518/16 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь".
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2017 порушено провадження у справі №910/4518/16 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" (далі - ПрАТ "Азовелектросталь"); визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерхім-БВТ" кредитором боржника на суму 779211,47 грн, з яких: 765431,47 грн - вимоги четвертої черги, 13780,00 грн - вимоги першої черги; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника з 14.03.2017; введено процедуру розпорядження майном боржника з 14.03.2017; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Паніотова О.К.
Повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури опубліковано 02.08.2023 за № 71119.
Постановою Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Паніотова О.К.
У червні 2024 року Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 53056909,08 грн та 4844,80 грн судового збору за подання заяви з грошовими вимогами.
Заява мотивована тим, що кредиторські вимоги податкового органу у розмірі 40 410 647,67 грн. заявлені як основний платіж з орендної плати з юридичних осіб.
Як зазначає Головне управління ДПС у Донецькій області, Приватне акціонерне товариство «Азовелектросталь» є платником орендної плати за землю по Маріупольській територіальній громаді та самостійно задекларувало орендну плату за землю відповідно до податкових декларацій з плати за землю за період з грудня 2017 року по грудень 2021 року.
Згідно з відомостями заяви ГУ ДПС у Донецькій області, у боржника, крім іншого, наявний податковий борг, що виник на підставі самостійно поданих боржником декларацій, зокрема, за кодом класифікації доходів бюджету 18010600 "Орендна плата з юридичних осіб" по м. Маріуполь та Кальміуський район міста Маріуполя Маріупольської територіальної громади у сумі 40 410 647,67 грн., самостійно задекларовані зобов`язання/обов`язковий платіж згідно з податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 17.02.2017 №9022692501, податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 19.02.2018 №9024827517, податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 27.02.2018 №9032329136 (уточнююча), податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 19.02.2019 №9025386050, податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 06.03.2019 №9038698077 (уточнююча), податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 28.01.2020 №9007534052, податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 30.04.2020 №9094439572 (уточнююча), податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 13.02.2021 №9025250309.
Контролюючий орган вважає, що сплата нарахувань відповідно до податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 17.02.2017 №9022692501 відбувалась за рахунок перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший (платіжне доручення від 24.03.2017 №90 у сумі 860495,10 грн.), перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший (платіжне доручення від 20.04.2017 №123 у сумі 860495,10 грн.), перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший (платіжне доручення від 31.05.2017 №160 у сумі 860495,10 грн.), перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший (платіжне доручення від 12.10.2017 №249 у сумі 860495,10 грн.), перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший (платіжне доручення від 17.11.2017 №282 у сумі 860478,90 грн.), перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший (платіжне доручення від 13.12.2017 №308 у сумі 860367,24 грн.), перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший (платіжне доручення від 24.05.2018 №33/1461 у сумі 900573,49 грн.), перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший (платіжне доручення від 25.05.2018 №33/1470 у сумі 928000,00 грн.). Також, нарахування за цією декларацією зменшились за рахунок наданих уточнюючих декларацій, а саме відповідно до податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 06.03.2019 №9038698077 (уточнююча) нараховано до зменшення податкового зобов`язання 1181237,05 грн., податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 30.04.2020 №9094439572 (уточнююча) нараховано до зменшення податкового зобов`язання 782037,26 грн.
Враховуючи перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший та надані уточнюючі декларації заборгованість згідно з податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 17.02.2017 №9022692501 склала 510385,13 грн.
У подальшому заборгованість 510385,13 грн. збільшувалась за рахунок самостійно задекларованих зобов`язань/обов`язкових платежів згідно з податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 19.02.2018 №9024827517 у сумі 10324486,43 грн., податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 27.02.2018 №9032329136 (уточнююча) нараховано до збільшення 241197,73 грн., податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 19.02.2019 №9025386050 у сумі 10565684,16 грн, податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 28.01.2020 №9007534052 у сумі 9384447,11 грн, податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 13.02.2021 №9025250309 у сумі 9384447,11 грн, та станом на 31.01.2022 заборгованість склала 40410647,67 грн.
Зазначена заборгованість у сумі 40410647,67 грн не сплачена та відображена в інтегрованій картці платника (далі ІКП) за 2022-2024 роки за кодом класифікації доходів бюджету 18010600.
Ліквідатор боржника заперечив заявлені грошові вимоги з огляду на те, що кредитор пропустив строк пред`явлення до стягнення з боржника податкового боргу, оскільки борг виник протягом 2017-2022 років, а заява ГУ ДПС у Донецькій області подана 21.06.2024.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 з поміж іншого, визнано Головне управління ДПС у Донецькій області кредитором боржника на загальну суму 12 651 106,21 грн, з яких: 4 844,80 грн судовий збір ( перша черга); 12 646 261,41 грн основний борг (третя черга). У іншій частині (40410647,67 грн) відмовлено.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2025 ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 залишено без змін в частині грошових вимог ГУ ДПС у Донецькій області.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.06.2025 касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2025 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 в частині відхилення кредиторських вимог Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області в розмірі 40410647,67 грн у справі №910/4518/16 скасовано. Справу №910/4518/16 у скасованій частині передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що: 
- 07.03.2022 набрав чинності Закон України №2118-IX від 03.03.2022, яким підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнено п. 69, зокрема, пп. 69.9 якого встановив, що для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 
- положення ПК України щодо зупинення усіх строків були чинними до 27.05.2022 (дата набрання чинності Законом України №2260-IX від 12.05.2022). З цього дня у податковому законодавстві з`явились винятки, на які зупинення строків не поширювалося, зокрема, щодо строків проведення фактичних та документальних позапланових перевірок; 
- із системного аналізу п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" та п. 102.9 ст. 102 ПК України убачається, що зупинення перебігу зазначених строків розпочалося з 18.03.2020 та не припинилося у зв`язку із прийняттям Закону України №2120-IX від 15.03.2022, з огляду на доповнення цим самим Законом ст. 102 ПК України п. 102.9, а тому не переривався і перебіг строку такого зупинення; 
- разом з тим, слід вказати на те, що зміни до ПК України були внесенні 18.03.2020, 01.01.2021, 15.03.2022, відтак норми Кодексу, згідно з якими зупиняється перебіг строків давності, передбачених п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, пп. 102.3.5 п. 102.3, п. 102.9 ст. 102 цього Кодексу, не застосовують до податкових зобов`язань у яких 1095-денний строк сплив до внесення відповідних змін, тобто до 18.03.2020; 
- враховуючи викладене вище, Верховний Суд не погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що оскільки заявлені ГУ ДПС у Донецькій області кредиторські вимоги складаються із податкових зобов`язань, які виникли 30.01.2018, відтак строк давності сплив, та відповідно заборгованість є безнадійною; 
- у цьому зв`язку господарські суди не взяли до уваги відповідні зміни до Кодексу, згідно з якими зупинявся перебіг строків давності, передбачених ст. 102 ПК України та не перевірили кредиторські вимоги податкового органу з урахуванням цих змін; 
- також Верховний Суд зауважує, що відповідно до абзацу 2 п. 102.1 ст. 102 ПК України у разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації); 
- ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції не досліджували та не дали будь-якої оцінки доводам кредитора про те, що заборгованість за кодом класифікації доходів бюджету 18010600 "Орендна плата з юридичних осіб" по м. Маріуполь та Кальміуський район міста Маріуполя Маріупольської територіальної громади у сумі 40410647,67 грн - є загальною та має різні періоди виникнення, зокрема не тільки 30.01.2018, оскільки боржник неодноразово подавав уточнюючі розрахунки до декларації. Дані обставини, на думку скаржника, підтверджується розрахунком грошових вимог та мають своє відображення в ІКП боржника, які додані до заяви про грошові вимоги до боржника; 
- за таких обставин, не з`ясувавши фактичні обставини стосовно встановлення моменту виникнення грошових вимог податкового органу до боржника щодо сплати податкового боргу з урахуванням поданих боржником уточнюючих розрахунків до декларації за порушення ним вимог податкового законодавства, не взявши до уваги зміни до ПК України, згідно яких зупинявся перебіг строків давності, передбачених ст. 102 ПК України, господарські суди дійшли передчасного висновку про відхилення грошових вимог ГУ ДПС у Донецькій області на суму 40410647,67 грн.
Також, під час нового розгляду справи від учасників справи до суду першої інстанції надійшли додаткові пояснення щодо кредиторських вимог. 
31.07.2025 від ГУ ДПС у Донецькій області подано пояснення, в яких останнє серед іншого, зазначало, що: 
- станом на 31.01.2022 заборгованість за кодом класифікації доходів бюджету 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» по м. Маріуполь та Кальміуський район міста Маріуполя Маріупольської територіальної громади у боржника складала 40410647,67 грн, яке самостійно обчисленого боржником, яке в силу п. 46.1 ст. 46, п. 54.1 ст. 54, п. 56.11 ст. 56, п. 14.1.175 ст. 14 ПК України є податковим боргом, а саме самостійно узгодженим грошовим зобов?язанням, не сплаченим платником податків у встановлений строк; 
- заборгованість за кодом класифікації доходів бюджету 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» по м. Маріуполь та Кальміуський район міста Маріуполя Маріупольської територіальної громади в сумі 40 410 647,67 грн. є загальною та має періоди виникнення не тільки 30.01.2018, а й 02.03.2018, 02.03.2018, 30.03.2018, 30.03.2018, 30.04.2018, 30.04.2018, 30.05.2018, 30.05.2018, 30.06.2018, 30.06.2018, 30.07.2018, 30.07.2018, 30.08.2018, 30.08.2018, 30.09.2018, 30.09.2018, 30.10.2018, 30.10.2018, 30.11.2018, 30.11.2018, 30.12.2018, 30.12.2018, 30.01.2019, 30.01.2019, 02.03.2019, 30.03.2019, 30.04.2019, 30.05.2019, 30.06.2019, 30.07.2019, 30.08.2019, 30.09.2019, 30.10.2019, 30.11.2019, 30.12.2019, 30.01.2020, 01.03.2020, 30.03.2020, 30.04.2020, 29.06.2020, 30.06.2020, 30.07.2020, 31.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020, 30.11.2020, 30.12.2020, 01.02.2021, 02.03.2021, 30.03.2021, 30.04.2021, 31.05.2021, 30.06.2021, 30.07.2021, 30.08.2021, 30.09.2021, 01.11.2021, 30.11.2021, 30.12.2021, 31.01.2022, що підтверджується розрахунком грошових вимог та має своє відображення в ІКП боржника; 
- за кожним податком і збором у платника податку виникає безумовний податковий обов?язок сплатити суму такого податку чи збору в порядку та строки, визначені законом; у разі виникнення платника податку податкового боргу платник зобов?язаний його сплатити, а в разі несплати - податковий обов?язок не є виконаним; стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу; 
- відповідно до внесених змін у ПК України - зупинявся перебіг строків давності, передбачених ст. 102 ПК України, який застосовувався до заборгованості боржника за кодом класифікації доходів бюджету 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» по м. Маріуполь та Кальміуський район міста Маріуполя Маріупольської територіальної громади в сумі 40 410 647,67 грн.; 
- згідно з пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених ст. 102 ПК України; 
- з моменту виникнення заборгованості боржника за кодом класифікації доходів бюджету 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» по м. Маріуполь та Кальміуський район міста Маріуполя Маріупольської територіальної громади в сумі 40 410 647,67 грн. (30.01.2018), строк давності у 1095 днів, передбачений ПК України - не минув, а перебіг строку давності зупинився на час дії карантину; 
- відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в Україні скасовано дію карантину, який припинився з 01.07.2023; 
- 17.03.2022 набрав чинності Закон України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» визначено, що дія пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України зупиняється на період дії воєнного, надзвичайного стану; також, п. 3 розділу 1 зазначеного Закону, статтю 102 ПК України доповнено пунктом 102.9, відповідно до якого на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; Законом України від 12.05.2022 № 2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» (який набрав чинності 27.05.2022), пункт 102.9 статті 102 ПК України доповнено словами «крім випадків, передбачених Кодексом»; 
- 07.03.2022 набрав чинності також Закон України від 03.03.2022 № 2118-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану», яким підрозділ 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 69, в якому, зокрема підпунктом 69.9 встановлено, що для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 
- 25.11.2022 набрав чинності Закон України від 03.11.2022 № 2719-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу», яким пункт 69.9 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України викладено в новій редакції: Тимчасово, до 1 серпня 2023 року, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім, зокрема, строків здійснення заходів з погашення податкового боргу платників податків - суб`єктів господарювання, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені статтями 59-60, 87-101 цього Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 цього Кодексу;
- отже, з 25.11.2022 відновлено перебіг строків здійснення заходів з погашення податкового боргу платників податків - суб?єктів господарювання, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені статтями 59-60, 87-101 цього Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 цього Кодексу; 
- з 01.08.2023 пункт 102.9 статті 102 ПК України було виключено згідно із Законом України від 30.06.2023 № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», а також п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено підпунктом 69.40, яким зокрема визначено, що тимчасово з 1 серпня 2023 року контролюючі органи не здійснюють передбачені статтями 59-60, 87-101 цього Кодексу заходи з погашення податкового боргу, що виник до 24 лютого 2022 року: 1) щодо платників податків - суб`єктів господарювання, податкова адреса яких станом на дату початку тимчасової окупації є тимчасово окуповані Російською Федерацією території України, - до останнього числа місяця, в якому була завершена тимчасова окупація, а у випадку зміни платником податків місцезнаходження на іншу територію України - до дати проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження; 2) щодо платників податків - суб`єктів господарювання, податкова адреса яких станом на дату початку бойових дій є території, на яких ведуться активні бойові дії, - до останнього числа місяця, в якому було завершено бойові дії на відповідних територіях, а у випадку зміни платником податків місцезнаходження на іншу територію України - до дати проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження; 3) щодо платників податків - суб`єктів господарювання, податкова адреса яких станом на дату початку можливих бойових дій є території можливих бойових дій, - до останнього числа місяця, в якому була припинена можливість бойових дій на відповідних територіях, а у випадку зміни платником податків місцезнаходження на іншу територію України - до дати проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження; 4) щодо платників податків - фізичних осіб (у тому числі осіб, які провадять незалежну професійну діяльність), місцем проживання яких є тимчасово окуповані Російською Федерацією території України або території, на яких ведуться активні бойові дії, або території можливих бойових дій, - до останнього числа місяця, в якому була завершена тимчасова окупація або завершені бойові дії, або припинена можливість бойових дій на відповідних територіях. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Дати завершення тимчасової окупації, завершення бойових дій та дати припинення можливості бойових дій визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Установити, що для платників податків, стосовно яких контролюючим органом не застосовуються заходи стягнення згідно з цим підпунктом, зупиняється перебіг строків давності, визначених пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу; 
- отже, згідно з із Законом України від 30.06.2023 № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», підпункт 69.9 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України діяв до 01.08.2023, а з 01.08.2023 перебіг строків давності, визначених пунктом 102.4 статті 102 ПК України зупинився в силу підпункту 69.40 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України; 
- строк давності у 1095 днів відносно податкового боргу, який виник 30.01.2018 за кодом класифікації доходів бюджету 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» по м. Маріуполь та Кальміуський район міста Маріуполя Маріупольської територіальної громади в сумі 40 410 647,67 грн. - не минув, а був зупинений відносно боржника з 18.03.2020 і по теперішній час. 
Ч. 1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України визначено, що вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
05.09.2025 до суду надійшли письмові пояснення Головного управління ДПС у Донецькій області на виконання вимог ухвали від 06.08.2025 щодо термінів сплати боржником грошового зобов?язання за податковими деклараціями з плати за землю. 
08.09.2025 до Господарського суду міста Києва надійшли додаткові пояснення ліквідатора арбітражного керуючого Паніотова О.К. щодо заявлених Головним управлінням ДПС у Донецькій області грошових вимог до боржника, в яких зазначалось про те, що ліквідатору повідомлено директором з економіки та персоналу Котлубей Є.В. про відсутність у нього документів щодо боржника внаслідок окупації м.Маріуполь, де розташований боржник. 
13.10.2025 до суду надійшла заява ліквідатора арбітражного керуючого Паніотова О.К. про долучення документів до матеріалів справи на виконання вимог ухвали від 17.09.2025, зокрема відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
12.11.2025 до суду надійшли пояснення Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на виконання вимог ухвали від 15.10.2025, в яких надано пояснення стосовно повноважень контролюючого органу та суми нарахованої боржником суми орендної плати, а також термінів сплати.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 (повний текст складено та підписано 18.12.2025) відмовлено Головному управлінню ДПС у Донецькій області у визнанні кредитором боржника на суму 40 410 647, 67 грн.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що: 
- доказів того, що Головне управління ДПС у Донецькій області є стороною договорів оренди земельних ділянок (кадастрові номери 1412336600:01:011:0247; 1412336600:01:011:0063; 1412336600:01:011:0064; 1412300000:03:011:0086; 1412300000:03:011:0085; 1412300000:03:011:0090; 1412300000:03:011:0087; 1412300000:03:011:0083; 1412300000:03:011:0153; 1412300000:03:011:0151; 1412300000:03:011:0152; 1412300000:03:011:0158; 1412300000:03:011:0159; 1412300000:03:011:0161; 1412300000:03:011:0160; 1412300000:03:011:0088; 1412300000:03:011:0089; 1412300000:03:011:0184; 1412300000:03:011:0202; 1412300000:03:011:0201; 1412300000:03:011:0200; 1412300000:03:011:0203; 1412300000:03:006:0174; 1412300000:03:011:0206; 1412300000:03:011:0209; 1412300000:03:011:0064; 1412300000:03:022:0065; 1412300000:03:022:0066; 1412300000:03:022:0067; 1412300000:03:022:0068; 1412300000:03:022:0069; 1412300000:03:022:0070; 1412300000:03:022:0071; 1412300000:03:031:0304; 1412300000:03:023:0042; 1412300000:03:031:0305; 1412300000:03:023:0043; 1412300000:03:023:0044; 1412300000:03:023:0045; 1412336600:01:006:0423; 1412336600:01:006:0493; 1412336600:01:011:0306; 1412336600:01:022:0105; 1412336600:01:022:0104; 1412336600:01:022:0103) матеріали справи не містять; 
- Головне управління ДПС у Донецькій області не є встановленою стороною договорів оренди перелічених земельних ділянок, а тому податковий орган у даному випадку не має повноважень на подання заяви з кредиторськими вимогами до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» в розмірі 40 410 647,67 грн., як вимоги щодо заборгованості з орендної плати за землю. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись з прийнятою ухвалою, Головне управління ДПС у Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 у справі № 910/4518/16. Відкрити апеляційне провадження за цією апеляційною скаргою. Скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 у справі № 910/4518/16, якою відхилені грошові вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області до боржника в розмірі 40 410 647,67 грн. За результатами розгляду апеляційної скарги ухвалити нове рішення, яким визнати грошові вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області до боржника Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" у сумі 40 410 647, 67 гривень. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскажувана ухвала постановлена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. 
Зокрема, скаржник посилався на те, що судом першої інстанції, при постановлені ухвали від 19.11.2025 по справі № 910/4518/16 не в повному обсязі встановлено обставини, які мають значення для справи щодо розгляду грошових вимог Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області в розмірі 40 410 647,67 грн, а також судом здійснено неправильно їх оцінку та дослідження, що безпосередньо призвело до постановлення судом першої інстанції протиправної ухвали, чим було порушено права ГУ ДПС у Донецькій області, як кредитора по справі № 910/4518/16 про банкрутство ПРАТ "Азовелектросталь". 
Скаржник вказував, що судом першої інстанції при розгляді вимог контролюючого органу до боржника в частині заборгованості за кодом класифікації доходів бюджету 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» по м. Маріуполь та Кальміуський район міста Маріуполь, Маріупольської територіальної громади у боржника у сумі 40 410 647,67 гривень, не враховано приписи ст. 1 КУзПБ, яка зокрема визначає, що кредитором може бути контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу. 
Також, грошові вимоги до боржника у сумі 40 410 647,67 грн заявлені лише податковим органом, а сама сума заборгованості є узгодженою в розумінні норм ПК України та підтверджена наявними в матеріалах справи доказами (декларації, інтегровані картки платника).
ПРАТ «Азовелектросталь» є платником орендної плати за землю по Маріупольській територіальній громаді, яким самостійно задекларовано орендну плату за землю відповідно до податкових декларацій з плати за землю за період з грудня 2017 року по грудень 2021 року.
Таким чином, грошові вимоги контролюючого органу до боржника в частині заборгованості за кодом класифікації доходів бюджету 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» по м. Маріуполь та Кальміуський район міста Маріуполь, Маріупольської територіальної громади у сумі 40 410 647,67 грн - є обґрунтованими та підтверджені належними та допустимими доказами, а висновок суду першої інстанції про відхилення кредиторських вимог податкового органу у сумі 40 410 647,67 грн - є помилковим.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу 
Від інших учасників справи відзиви на апеляційну скаргу не надходили, проте, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. (ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України). 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 29.12.2025, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на ухвалу господарського суду міста Києва від 19.11.2025 у справі №910/4518/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Сотнікова С.В., суддів: Отрюха Б.В., Остапенка О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.12.2025 у справі №910/4518/16, задоволено заяву колегії суддів у складі головуючого судді: Сотнікова С.В., суддів: Отрюха Б.В., Остапенка О.М. про самовідвід, матеріали справи передано для визначення складу суду відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 31.12.2025, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на ухвалу господарського суду міста Києва від 19.11.2025 у справі №910/4518/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Пантелієнка В.О., суддів: Владимиренко С.В., Демидової А.М.
05.02.2026, на виконання вимог запиту Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2026, надійшли матеріали справи №910/4518/16.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026, у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/4518/16.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматичного визначення складу колегії суддів від 17.02.2026, справу №910/4518/16 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Пантелієнко В.О., судді: Демидова А.М., Доманська М.Л.
17.02.2026р. судді Північного апеляційного господарського суду Пантелієнко В.О. та Доманська М.Л. подали заяву про самовідвід від розгляду справи № 910/4518/16. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 заяву суддів Північного апеляційного господарського суду Пантелієнко В.О. та Доманська М.Л. про самовідвід у справі № 910/4518/16 - задоволено, матеріали справи передано для визначення складу суду. 
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматичного визначення складу колегії суддів від 18.02.2026, справу №910/4518/16 за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області на ухвалу господарського суду міста Києва від 19.11.2025 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р., судді: Колесник Р.М., Сітайло Л.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 у справі № 910/4518/16 клопотання Головного управління ДПС у Донецькій області про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 (повний текст складено та підписано 18.12.2025) у справі № 910/4518/16 - задоволено. Поновлено Головному управлінню ДПС у Донецькій області строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 у справі № 910/4518/16. Відкрито апеляційне провадження у справі №910/4518/16 за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2025, розгляд справи № 910/4518/16 за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 призначено на 31.03.2026. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2026 заяву Головного управління ДПС у Донецькій області (представник Сахаров В.В.) про участь у судовому засіданні, яке призначено на 31.03.2026 об 14 год. 00 хв у справі № 910/4518/16 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - задоволено, також вирішено усі судові засідання у справі № 910/4518/16 провести у режимі відеоконференції в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, літера А., зал судових засідань № 09 (2 поверх).
31.03.2026 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді Станіка С.Р. відпустці з 30.03.2026 по 03.04.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 розгляд справи № 910/4518/16 за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2025призначено на 28.04.2026 о 13:00 год. 
Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.
Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку розглянути справу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав в умовах воєнного стану.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
В судове засідання 28.04.2026 з?явився представник скаржника - Головного управління ДПС у Донецькій області, який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 у справі № 910/4518/16, якою відхилені грошові вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області до боржника в розмірі 40 410 647,67 грн. - скасувати, і за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалити нове рішення, яким визнати грошові вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області до боржника Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" у сумі 40 410 647, 67 гривень. 
Інші учасники справи в судове засідання своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Крім того, оголошення про розгляд справи розміщувалось на офіційному сайті Північного апеляційного господарського суду. 
У відповідності до вимог ч. 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представників інших учасників справи - не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.
Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких апеляційну скаргу не може бути вирішено в даному судовому засіданні. Крім того, в ухвалах суду від 23.02.2026 та від 06.04.2026 повідомлено учасників справи про те, що вони не позбавлені права приймати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, а неявка представників не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті. 

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як підтверджується наявними матеріалами справи, згідно з відомостями заяви ГУ ДПС у Донецькій області у боржника, крім іншого, наявний податковий борг, що виник на підставі самостійно поданих боржником декларацій, зокрема, за кодом класифікації доходів бюджету 18010600 "Орендна плата з юридичних осіб" по м. Маріуполь та Кальміуський район міста Маріуполя Маріупольської територіальної громади у сумі 40 410 647,67 грн, самостійно задекларовані зобов`язання/обов`язковий платіж згідно з податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 17.02.2017 №9022692501, податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 19.02.2018 №9024827517, податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 27.02.2018 №9032329136 (уточнююча), податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 19.02.2019 №9025386050, податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 06.03.2019 №9038698077 (уточнююча), податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 28.01.2020 №9007534052, податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 30.04.2020 №9094439572 (уточнююча), податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 13.02.2021 №9025250309.
Кредитор вважає, що сплата нарахувань відповідно до податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 17.02.2017 №9022692501 відбувалась за рахунок перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший (платіжне доручення від 24.03.2017 №90 у сумі 860495,10 грн), перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший (платіжне доручення від 20.04.2017 №123 у сумі 860495,10 грн), перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший (платіжне доручення від 31.05.2017 №160 у сумі 860495,10 грн), перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший (платіжне доручення від 12.10.2017 №249 у сумі 860495,10 грн), перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший (платіжне доручення від 17.11.2017 №282 у сумі 860478,90 грн), перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший (платіжне доручення від 13.12.2017 №308 у сумі 860367,24 грн), перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший (платіжне доручення від 24.05.2018 №33/1461 у сумі 900573,49 грн), перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший (платіжне доручення від 25.05.2018 №33/1470 у сумі 928000,00 грн). Також нарахування за цією декларацією зменшились за рахунок наданих уточнюючих декларацій, а саме відповідно до податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 06.03.2019 №9038698077 (уточнююча) нараховано до зменшення податкового зобов`язання 1181237,05 грн, податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 30.04.2020 №9094439572 (уточнююча) нараховано до зменшення податкового зобов`язання 782037,26 грн.
Враховуючи перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший та надані уточнюючі декларації заборгованість згідно з податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 17.02.2017 №9022692501 склала 510385,13 грн.
У подальшому заборгованість 510385,13 грн збільшувалась за рахунок самостійно задекларованих зобов`язань/обов`язкових платежів згідно з податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 19.02.2018 №9024827517 у сумі 10324486,43 грн, податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 27.02.2018 №9032329136 (уточнююча) нараховано до збільшення 241197,73 грн, податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 19.02.2019 №9025386050 у сумі 10565684,16 грн, податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 28.01.2020 №9007534052 у сумі 9384447,11 грн, податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 13.02.2021 №9025250309 у сумі 9384447,11 грн, та станом на 31.01.2022 заборгованість склала 40410647,67 грн.
Зазначена заборгованість у сумі 40410647,67 грн не сплачена та відображена в інтегрованій картці платника (далі - ІКП) за 2022-2024 роки за кодом класифікації доходів бюджету 18010600.
Також, заявник наголошував, що заборгованість за кодом класифікації доходів бюджету 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» по м. Маріуполь та Кальміуський район міста Маріуполя Маріупольської територіальної громади в сумі 40 410 647,67 грн. є загальною та має періоди виникнення не тільки 30.01.2018, а й 02.03.2018, 02.03.2018, 30.03.2018, 30.03.2018, 30.04.2018, 30.04.2018, 30.05.2018, 30.05.2018, 30.06.2018, 30.06.2018, 30.07.2018, 30.07.2018, 30.08.2018, 30.08.2018, 30.09.2018, 30.09.2018, 30.10.2018, 30.10.2018, 30.11.2018, 30.11.2018, 30.12.2018, 30.12.2018, 30.01.2019, 30.01.2019, 02.03.2019, 30.03.2019, 30.04.2019, 30.05.2019, 30.06.2019, 30.07.2019, 30.08.2019, 30.09.2019, 30.10.2019, 30.11.2019, 30.12.2019, 30.01.2020, 01.03.2020, 30.03.2020, 30.04.2020, 29.06.2020, 30.06.2020, 30.07.2020, 31.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020, 30.11.2020, 30.12.2020, 01.02.2021, 02.03.2021, 30.03.2021, 30.04.2021, 31.05.2021, 30.06.2021, 30.07.2021, 30.08.2021, 30.09.2021, 01.11.2021, 30.11.2021, 30.12.2021, 31.01.2022, що підтверджується розрахунком грошових вимог та має своє відображення в ІКП боржника. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 (повний текст складено та підписано 18.12.2025) відмовлено Головному управлінню ДПС у Донецькій області у визнанні кредитором боржника на суму 40 410 647, 67 грн.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що: 
- доказів того, що Головне управління ДПС у Донецькій області є стороною договорів оренди земельних ділянок (кадастрові номери 1412336600:01:011:0247; 1412336600:01:011:0063; 1412336600:01:011:0064; 1412300000:03:011:0086; 1412300000:03:011:0085; 1412300000:03:011:0090; 1412300000:03:011:0087; 1412300000:03:011:0083; 1412300000:03:011:0153; 1412300000:03:011:0151; 1412300000:03:011:0152; 1412300000:03:011:0158; 1412300000:03:011:0159; 1412300000:03:011:0161; 1412300000:03:011:0160; 1412300000:03:011:0088; 1412300000:03:011:0089; 1412300000:03:011:0184; 1412300000:03:011:0202; 1412300000:03:011:0201; 1412300000:03:011:0200; 1412300000:03:011:0203; 1412300000:03:006:0174; 1412300000:03:011:0206; 1412300000:03:011:0209; 1412300000:03:011:0064; 1412300000:03:022:0065; 1412300000:03:022:0066; 1412300000:03:022:0067; 1412300000:03:022:0068; 1412300000:03:022:0069; 1412300000:03:022:0070; 1412300000:03:022:0071; 1412300000:03:031:0304; 1412300000:03:023:0042; 1412300000:03:031:0305; 1412300000:03:023:0043; 1412300000:03:023:0044; 1412300000:03:023:0045; 1412336600:01:006:0423; 1412336600:01:006:0493; 1412336600:01:011:0306; 1412336600:01:022:0105; 1412336600:01:022:0104; 1412336600:01:022:0103) матеріали справи не містять; 
- Головне управління ДПС у Донецькій області не є встановленою стороною договорів оренди перелічених земельних ділянок, а тому податковий орган у даному випадку не має повноважень на подання заяви з кредиторськими вимогами до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» в розмірі 40 410 647,67 грн., як вимоги щодо заборгованості з орендної плати за землю.
Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, з огляду на наступне. 

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Ч. 1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України визначено, що вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Відповідно п. 17 ч. 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.
Ч. 2 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Кодексу України з процедур банкрутства. 
Ч. 1 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Ч. 2 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури/процедури погашення боргів, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків. 
Згідно ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
За змістом ст. 1 КУзПБ, грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, зокрема до грошових зобов`язань належать зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство (після відкриття провадження) та порядок розгляду судом відповідних заяв визначені, зокрема ст.ст. 45, 46, 47 КУзПБ.
В силу вказаних вище норм, під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог, суд має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку поданим заявником доказам на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).
Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником; надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (ст. 76 ГПК України), допустимості (ст. 77 ГПК України), достовірності (ст. 78 ГПК України) та вірогідності (ст. 79 ГПК України). 
Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог (постанови Верховного Суду від 27.08.2020 у справі №911/2498/18; від 13.09.2022 у справі №904/6251/20).
Заявник самостійно визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17.
Предметом апеляційного перегляду, в цьому випадку, є правомірність відмови судом першої інстанції у грошових вимогах ГУ ДПС у Донецькій області в розмірі 40410647,67 грн, який складає собою податковий борг, що виник на підставі самостійно поданих боржником декларацій.
Як зазначалось вище, згідно зі ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, до кредиторів віднесено, зокрема, і контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника. 
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними доводами скаржника про те, що судом першої інстанції при розгляді вимог контролюючого органу до боржника в частині заборгованості за кодом класифікації доходів бюджету 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» по м. Маріуполь та Кальміуський район міста Маріуполь, Маріупольської територіальної громади у боржника у сумі 40 410 647,67 гривень, не враховано приписи ст. 1 КУзПБ, яка зокрема визначає, що кредитором може бути контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу. З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції про те, що оскільки докази того, що Головне управління ДПС у Донецькій області є стороною договорів оренди земельних ділянок - в матеріалах справи відсутні і Головне управління ДПС у Донецькій області не є встановленою стороною договорів оренди земельних ділянок, а тому податковий орган у даному випадку не має повноважень на подання заяви з кредиторськими вимогами до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» в розмірі 40 410 647,67 грн., як вимоги щодо заборгованості з орендної плати за землю - визнаються судом апеляційної інстанції помилковими, оскільки контролюючим органом заявлено кредиторські вимоги, які за своєю правовою природою є податковим боргом, що виник у боржника на підставі самостійно поданих боржником декларацій за кодом класифікації доходів бюджету 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» по м. Маріуполь та Кальміуський район міста Маріуполь, Маріупольської територіальної громади у сумі 40 410 647,67 гривень.
Провадження у справі про банкрутство за своєю суттю є конкурсним процесом, основною метою якого є, зокрема, почергове, пропорційне у межах черги і справедливе задоволення вимог всієї сукупності кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів. 
Принцип конкурсного імунітету кредиторів означає, що кредитор не має права задовольнити свої вимоги до боржника інакше як у межах відкритого провадження у справі про банкрутство, кредитори можуть задовольнити свої вимоги за правилами конкретної конкурсної процедури, що здійснюється під судовим контролем суду, який здійснює провадження у справі про банкрутство відповідного боржника. 
Ст. 59 КУзПБ передбачено, що з дня ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав.
У даній справі провадження про банкрутство ПрАТ "Азовелектросталь" порушено ухвалою від 14.03.2017, а постановою місцевого господарського суду від 01.08.2023 боржника визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. 
В свою чергу, заявник вказував, що заборгованість за кодом класифікації доходів бюджету 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» по м. Маріуполь та Кальміуський район міста Маріуполя Маріупольської територіальної громади в сумі 40 410 647,67 грн. є загальною та має періоди виникнення не тільки 30.01.2018, а й 02.03.2018, 02.03.2018, 30.03.2018, 30.03.2018, 30.04.2018, 30.04.2018, 30.05.2018, 30.05.2018, 30.06.2018, 30.06.2018, 30.07.2018, 30.07.2018, 30.08.2018, 30.08.2018, 30.09.2018, 30.09.2018, 30.10.2018, 30.10.2018, 30.11.2018, 30.11.2018, 30.12.2018, 30.12.2018, 30.01.2019, 30.01.2019, 02.03.2019, 30.03.2019, 30.04.2019, 30.05.2019, 30.06.2019, 30.07.2019, 30.08.2019, 30.09.2019, 30.10.2019, 30.11.2019, 30.12.2019, 30.01.2020, 01.03.2020, 30.03.2020, 30.04.2020, 29.06.2020, 30.06.2020, 30.07.2020, 31.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020, 30.11.2020, 30.12.2020, 01.02.2021, 02.03.2021, 30.03.2021, 30.04.2021, 31.05.2021, 30.06.2021, 30.07.2021, 30.08.2021, 30.09.2021, 01.11.2021, 30.11.2021, 30.12.2021, 31.01.2022, що підтверджується розрахунком грошових вимог та має своє відображення в ІКП боржника.
Отже, оскільки податковий борг виник у боржника після відкриття провадження у справі про банкрутство, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у розумінні вимог КУзПБ він відноситься до поточних вимог кредитора.
Порядок виникнення грошових зобов`язань щодо сплати податків та зборів визначений ПК України, положеннями пунктів 1.1. та 1.3 статті 1 якого унормовано, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства, з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім особливостей функціонування єдиного рахунку, подання звітності щодо суми нарахованого єдиного внеску), зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.
ПК України дає визначення грошового зобов`язання, яке є спеціальним для цілей податкового законодавства, а саме - грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (п. 14.1.39 ПК України).
Пункт 14.1.156 ПК України визначає, що податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Пунктом 46.1 ст. 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/ або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. 
Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. 
Відповідно до п. 56.11 ст. 56 ПК України, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання самостійно визначене платником податків.
Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.
Податковим боргом, згідно з пп. 14.1.175 ст. 14 ПК України, є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
У постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 17.01.2024 у справі №903/51/20 викладено такий правовий висновок: "положеннями податкового законодавства визначено обов`язок платника податків подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, за кожний встановлений ПК України звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню та обов`язок самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого ПК України для подання податкової декларації. Отже, для цілей розгляду грошових вимог податкового органу до боржника у справі про банкрутство та кваліфікації їх як конкурсних чи поточних, моментом виникнення грошових вимог податкового органу в розумінні КУзПБ слід вважати перший день несплати боржником податку, що настає за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого ПК України для подання податкової декларації за відповідним податком".
У той же час, п. 102.1 ст. 102 ПК України надано право контролюючому органу, крім випадків, визначених п. 102.2 цієї статті, самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. 
Пункт 101.1 ст. 101 ПК України передбачає, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Як зазначено в п. 101.2 цієї статті, під терміном "безнадійний податковий борг" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.
Отже, ПК України встановлено граничний строк для визначення контролюючим органом розміру податкового боргу, який починається за наслідком прийняття рішення податкового органу або самостійного декларування боржником податкових зобов`язань, та не може перевищувати 1095 календарних днів з моменту самостійного декларування податкових зобов`язань або прийняття відповідного рішення про нарахування податкового боргу контролюючим органом, по закінченню яких він уже не може вживати заходів до стягнення податкової заборгованості у будь-якому порядку (судовому чи позасудовому), оскільки за наслідком закінчення цього строку податкове зобов`язання визнається безнадійним в силу ст. 101 ПК України, а борг підлягає списанню в обов`язковому порядку.
Цей строк є спеціальним строком давності для звернення контролюючого органу до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу та застосовується імперативно (в силу закону). 
Списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, щодо якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. 
В свою чергу, відповідно до внесених змін у ПК України, зупинявся перебіг строків давності, передбачених ст. 102 ПК України, який застосовувався до заборгованості боржника за кодом класифікації доходів бюджету 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» по м. Маріуполь та Кальміуський район міста Маріуполя Маріупольської територіальної громади в сумі 40 410 647,67 грн.
Так, згідно з пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених ст. 102 ПК України. 
З моменту виникнення заборгованості боржника за кодом класифікації доходів бюджету 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» по м. Маріуполь та Кальміуський район міста Маріуполя Маріупольської територіальної громади в сумі 40 410 647,67 грн. (30.01.2018), строк давності у 1095 днів, передбачений ПК України - не минув, а перебіг строку давності зупинився на час дії карантину. 
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в Україні скасовано дію карантину, який припинився з 01.07.2023. 
17.03.2022 набрав чинності Закон України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» визначено, що дія пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України зупиняється на період дії воєнного, надзвичайного стану; також, п. 3 розділу 1 зазначеного Закону, статтю 102 ПК України доповнено пунктом 102.9, відповідно до якого на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; Законом України від 12.05.2022 № 2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» (який набрав чинності 27.05.2022), пункт 102.9 статті 102 ПК України доповнено словами «крім випадків, передбачених Кодексом».
07.03.2022 набрав чинності також Закон України від 03.03.2022 № 2118-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану», яким підрозділ 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 69, в якому, зокрема підпунктом 69.9 встановлено, що для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
25.11.2022 набрав чинності Закон України від 03.11.2022 № 2719-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу», яким пункт 69.9 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України викладено в новій редакції: Тимчасово, до 1 серпня 2023 року, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім, зокрема, строків здійснення заходів з погашення податкового боргу платників податків - суб`єктів господарювання, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені статтями 59-60, 87-101 цього Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 цього Кодексу. 
Отже, з 25.11.2022 відновлено перебіг строків здійснення заходів з погашення податкового боргу платників податків - суб?єктів господарювання, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені статтями 59-60, 87-101 цього Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 цього Кодексу. 
З 01.08.2023 пункт 102.9 статті 102 ПК України було виключено згідно із Законом України від 30.06.2023 № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», а також п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено підпунктом 69.40, яким зокрема визначено, що тимчасово з 1 серпня 2023 року контролюючі органи не здійснюють передбачені статтями 59-60, 87-101 цього Кодексу заходи з погашення податкового боргу, що виник до 24 лютого 2022 року: 1) щодо платників податків - суб`єктів господарювання, податкова адреса яких станом на дату початку тимчасової окупації є тимчасово окуповані Російською Федерацією території України, - до останнього числа місяця, в якому була завершена тимчасова окупація, а у випадку зміни платником податків місцезнаходження на іншу територію України - до дати проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження; 2) щодо платників податків - суб`єктів господарювання, податкова адреса яких станом на дату початку бойових дій є території, на яких ведуться активні бойові дії, - до останнього числа місяця, в якому було завершено бойові дії на відповідних територіях, а у випадку зміни платником податків місцезнаходження на іншу територію України - до дати проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження; 3) щодо платників податків - суб`єктів господарювання, податкова адреса яких станом на дату початку можливих бойових дій є території можливих бойових дій, - до останнього числа місяця, в якому була припинена можливість бойових дій на відповідних територіях, а у випадку зміни платником податків місцезнаходження на іншу територію України - до дати проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження; 4) щодо платників податків - фізичних осіб (у тому числі осіб, які провадять незалежну професійну діяльність), місцем проживання яких є тимчасово окуповані Російською Федерацією території України або території, на яких ведуться активні бойові дії, або території можливих бойових дій, - до останнього числа місяця, в якому була завершена тимчасова окупація або завершені бойові дії, або припинена можливість бойових дій на відповідних територіях. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Дати завершення тимчасової окупації, завершення бойових дій та дати припинення можливості бойових дій визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Установити, що для платників податків, стосовно яких контролюючим органом не застосовуються заходи стягнення згідно з цим підпунктом, зупиняється перебіг строків давності, визначених пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу; 
Таким чином, згідно з із Законом України від 30.06.2023 № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», підпункт 69.9 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України діяв до 01.08.2023, а з 01.08.2023 перебіг строків давності, визначених пунктом 102.4 статті 102 ПК України зупинився в силу підпункту 69.40 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, і є зупиненим на момент як подання кредитором відповідної заяви, так і розгляду справи судом першої інстанції. 
Також, відповідно до абзацу 2 п. 102.1 ст. 102 ПК України, у разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).
Отже, зміни до ПК України були внесенні 18.03.2020, 01.01.2021, 15.03.2022, відтак норми Кодексу, згідно з якими зупиняється перебіг строків давності, передбачених п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, пп. 102.3.5 п. 102.3, п. 102.9 ст. 102 цього Кодексу, не застосовують до податкових зобов`язань у яких 1095-денний строк сплив до внесення відповідних змін, тобто до 18.03.2020
Таким чином, оскільки заявлені ГУ ДПС у Донецькій області кредиторські вимоги загалом на суму 40 410 647,76 грн. складаються із податкових зобов`язань, які виникли 30.01.2018, 02.03.2018, 02.03.2018, 30.03.2018, 30.03.2018, 30.04.2018, 30.04.2018, 30.05.2018, 30.05.2018, 30.06.2018, 30.06.2018, 30.07.2018, 30.07.2018, 30.08.2018, 30.08.2018, 30.09.2018, 30.09.2018, 30.10.2018, 30.10.2018, 30.11.2018, 30.11.2018, 30.12.2018, 30.12.2018, 30.01.2019, 30.01.2019, 02.03.2019, 30.03.2019, 30.04.2019, 30.05.2019, 30.06.2019, 30.07.2019, 30.08.2019, 30.09.2019, 30.10.2019, 30.11.2019, 30.12.2019, 30.01.2020, 01.03.2020, 30.03.2020, 30.04.2020, 29.06.2020, 30.06.2020, 30.07.2020, 31.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020, 30.11.2020, 30.12.2020, 01.02.2021, 02.03.2021, 30.03.2021, 30.04.2021, 31.05.2021, 30.06.2021, 30.07.2021, 30.08.2021, 30.09.2021, 01.11.2021, 30.11.2021, 30.12.2021, 31.01.2022, оскільки боржником самостійно подавались як податкові декларації так і відповідні уточнення до них, які прийняті податковим органом, а тому строк давності у 1095 днів відносно податкового боргу щодо зазначених вище задекларованих зобов?язань на спірну суму, з урахуванням його зупинення відносно боржника з 18.03.2020 внаслідок запровадженого карантину, а в подальшому і воєнного стану - не сплив, та відповідно заборгованість за ними не є безнадійною.
За таких обставин, враховуючи вказані вище строки настання заборгованості у ПрАТ «Азовелектросталь» перед ГУ ДПС у Донецькій області, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що грошові вимоги зазначеного кредитора підлягають визнанню на суму 40 410 647,76 грн. (код класифікації доходів бюджету 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» по м. Маріуполь та Кальміуський район міста Маріуполя Маріупольської територіальної громади) (основний борг), які слід віднести до третьої черги вимог кредиторів згідно п. 3 ч. 1 ст. 64 КУзПБ. 
Інші доводи, обгрунтування та посилання учасників справи враховані судом апеляційної інстанції, проте, не є такими, що спростовують висновки суду у даній постанові. 
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу, не врахував в сукупності усіх обставин та помилково постановив оскаржувану ухвалу з порушенням наведених вище норм, у зв?язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в апеляційному порядку, а заява Головного управління ДПС у Донецькій області про грошові вимоги до боржника в частині 40 410 647,76 грн. підлягає задоволенню. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, з урахуванням ч. 1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
З огляду на встановлене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи скаржника у апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 у справі №910/4518/16 - підлягає скасуванню на підставі п.1-4 ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, а заява Головного управління ДПС у Донецькій області про грошові вимоги до боржника в частині 40 410 647,76 грн. підлягає задоволенню, з визнанням Головного управління ДПС у Донецькій області кредитором боржника - Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" у сумі 40 410 647 (сорок мільйонів чотириста десять тисяч шістсот сорок сім) гривень 67 копійок (код класифікації доходів бюджету 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» по м. Маріуполь та Кальміуський район міста Маріуполя Маріупольської територіальної громади) (основний борг), які слід віднести до третьої черги вимог кредиторів.
Керуючись ст.ст. 240, 255, 269, 270, 273, 275, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 у справі №910/4518/16 -задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 у справі №910/4518/16 - скасувати. 
3. Ухвалити нове рішення, яким заяву Головного управління ДПС у Донецькій області про грошові вимоги до боржника в частині 40 410 647,76 грн. - задовольнити. 
4. Визнати Головне управління ДПС у Донецькій області (ідентифікаційний код 44070187) кредитором боржника - Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" (код ЄДРПОУ 25605170) у сумі 40 410 647 (сорок мільйонів чотириста десять тисяч шістсот сорок сім) гривень 67 копійок (код класифікації доходів бюджету 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» по м. Маріуполь та Кальміуський район міста Маріуполя Маріупольської територіальної громади), які віднести до третьої черги вимог кредиторів (основний борг). 
5. Матеріали справи №910/4518/16 повернути до Господарського суду міста Києва. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. 
Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено та підписано: 25.05.2026. 

Головуючий суддя С.Р. Станік 

Судді Р.М. Колесник

Л.Г. Сітайло