Справа № 307/799/26
Провадження № 2-а/307/15/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., за участю представника позивача Рішка П.М., представника відповідача Фекете Й.Й. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
Позивач  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Рішко Павло Михайлович, звернувся до суду з позовною заявою до відповідача  ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення №171 від 05 лютого 2026 року накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 34 000 грн. Зазначеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він обіймаючи посаду голови Буштинської територіальної громади та начальника дільниці оповіщення Буштинської територіальної громади, та маючи на виконанні розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №12/2/627 від 20 січня 2026 року щодо необхідності здійснення оповіщення військовозобов`язаних осіб, які проживають у межах ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою їх явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 о 10 год. 00 хв. 29 січня 2026 року для уточнення облікових даних та призову на військову службу, зазначене розпорядження належним чином не виконав. Зокрема, не здійснив оповіщення військовозобов`язаних осіб способами, передбаченими абзацом третім пункту 32 постанови Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», чим порушив вимоги абзацу одинадцятого частини першої статті 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та вчинив зазначене правопорушення в період дії особливого періоду, запровадженого Указом Президента України №303/2014 від 17 березня 2014року. Скоїв правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Дата виявлення адміністративного правопорушення 05 лютого 2026 року. Розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП було здійснено відповідачем без участі позивача. Копію постанови №171 від 05 лютого 2026 року було отримано позивачем поштовим відправленням через підприємство поштового зв`язку «Укрпошта» 12 лютого 2026 року. Вважаю, що постанова ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення №171 від 05 лютого 2026 року, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 34 000 грн., винесена всупереч вимогам законодавства, а тому підлягає визнанню протиправною та скасуванню, виходячи з наступних підстав. 
У постанові №171 від 05 лютого 2026 року зазначається, що своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 11 частини 1 статті 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відповідно до розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20 січня 2026 року №12/2/627/2: п. 1. з метою уточнення військово-облікових даних здійснити оповіщення таких призовників, військовозобов`язаних та резервістів, перебувають на військовому обліку в Буштинській селищній територіальній громаді про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 та забезпечити їх прибуття до 10.00 29 січня 2026 року за адресою: АДРЕСА_1 . Оповіщення провести згідно списку; п.2. про результати виконання розпорядження проінформувати до 26 січня 2026 року; п.3. інформацію щодо призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які ухиляються від виконання військового обов`язку, подавати до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Поряд з цим, зазначене розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 було отримано Буштинською селищною радою 27 січня 2026р., за вхідним номером 258, що підтверджується відміткою про отримання, проставленою на аркуші розпорядження за записом у журналі реєстрації вхідної кореспонденції селищної ради. Виходячи з цього, позивач, як Буштинський селищний голова, не мав жодної фізичної можливості забезпечити виконання розпорядження від 20 січня 2026 року №12/2/627/2 та інформування ІНФОРМАЦІЯ_3 про результати виконання розпорядження до 26 січня 2026р., оскільки таке було отримано лише 27 січня 2026 року. 
З перерахованих розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20 січня 2026 року №12/2/627/2 завдань, які входять у межі визначених законодавством повноважень, позивач ОСОБА_1 , як селищний голова Буштинської територіальної громади та керівник виконавчого комітету Буштинської селищної ради, на виконання приписів абзацу 11 статті 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у межах компетенції, визначеної пунктом 3-1 частини 1 ст.36, частиною 4 статті 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», вживав відповідних інформаційних та організаційно-технічних заходів. А саме, на території населених пунктів Буштинської територіальної громади було вжито заходів щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, про що старостами сіл Новобарово, Теребля, Дулово було повідомлено Буштинську селищну раду та ІНФОРМАЦІЯ_4 . В свою чергу, листами від 29 січня 2026 року та 02 лютого 2026 року Буштинська селищна рада повідомили ІНФОРМАЦІЯ_4 про виконання розпорядженням від 20 січня 2026 року №12/2/627/2. Таким чином, з огляду на несвоєчасне отримання Буштинською селищною радою розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20 січня 2026 року №12/2/627/2, а також факт вжиття заходів щодо здійснення оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території населених пунктів Буштинської територіальної громади, відсутні підстави стверджувати про невиконання позивачем нормативних положень абзацу 11 статті 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 1 КУпАП. 
Вважаю, що відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачала їх шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання таких наслідків, або ж передбачав можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховував на їх відвернення, не передбачав можливості настання таких наслідків, хоч повинен був і міг їх передбачити. Тобто, доказів вчинення позивачем правопорушення умисно чи з необережності, немає. Оскаржувана постанова відповідачем прийнята необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП у присутності позивача не складався, справа про адміністративне правопорушення розглянута без участі позивача. Зі змісту постанови №171 від 05 лютого 2026 року вбачається, що 05 лютого 2026 від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він зазначає, що не оспорює допущене правопорушення та згідний на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. Поряд з цим, жодних заяв до ІНФОРМАЦІЯ_3 про розгляд справи про адміністративне правопорушення у його відсутності, згоду на притягнення до адміністративної відповідальності, та неоспорення допущеного правопорушення, позивач не подавав. Порушення порядку і процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої КУпАП , недотримання вимог щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи та належного документування та доказування обставин адміністративного правопорушення є підставою для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. 
Поряд з цим, справа про адміністративне правопорушення розглянута без участі позивача, копія постанови відповідача про накладення адміністративного стягнення одразу після її винесення позивачу не вручалася. Копія постанови у справі про адміністративне правопорушення №171 від 05 лютого 2026 року була надіслана відповідачем засобами поштового зв`язку 09 лютого 2026 року та отримана позивачем за місцем проживання 12 лютого 2026 року Зазначені обставини підтверджуються відомостями з системи трекінгу поштових відправлень АТ «Укрпошта». Такими чином, без участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення та без отримання у встановленому порядку копії постанови №171 від 05 лютого 2026 року позивач не був обізнаний з наявність факту притягнення його до адміністративної відповідальності, і відтак, не мав можливості оскаржити постанову у справі про адміністративне правопорушення у встановленому законом порядку шляхом звернення до суду у 10 – денний строк, що обчислювався з моменту винесення такої постанови З огляду на викладені обставини строк звернення до адміністративного суду підлягає поновленню. 
Враховуючи наведено просить поновити позивачу ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом. Визнати протиправною та скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення №171 від 05 лютого 2026 року, згідно з якою на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 34 000 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 665,60 грн.
27 лютого 2026 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.
09 березня 2026 року від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначають наступне. Чинним законодавством визначений обов`язок органів місцевого самоврядування у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки здійснювати оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та забезпечувати здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Згідно з розпорядженням Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 28 лютого 2025 року №46-ОД про створення дільниці оповіщення і організацію оповіщення резервістів, військовозобов`язаних та постачальників техніки національної економіки під час мобілізації, в особливий період - ОСОБА_1 обіймає посаду селищного голови та є начальником дільниці оповіщення.
Згідно з наданими позивачем посадовими обов`язками начальника дільниці оповіщення – він відповідає за своєчасне оповіщення військовозобов`язаних, а також зобов`язаний організовувати та здійснювати належний контроль за ходом його проведення. 20 січня 2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 було видано розпорядження № 12/2/627/2, відповідно до якого уповноваженим особам Буштинської територіальної громади доручалося здійснити оповіщення військовозобов`язаних та поінформувати відповідача про результати проведеної роботи до 26 січня 2026 року. До розпорядження було долучені повістки підписані начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно списку доданого до розпорядження. 02 лютого 2026 року, на виконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 12/2/627/2 від 20 січня 2026 року позивач надав інформацію про результати оповіщення, де просто надано акти в яких майже всюди написано «в ході оповіщення військовозобов`язаного вдома не виявлено». Оскільки на момент виконання розпорядження № 12/2/627/2 від 20 січня 2026 року ОСОБА_1 обіймав посаду начальника дільниці оповіщення та одночасно виконував обов`язки селищного голови, обов`язок щодо належної організації та реалізації зазначеного розпорядження покладався саме на нього. 02 лютого 2026 року позивача було викликано для участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення, призначеному на 05 лютого 2026 року о 10 год. 40 хв. Однак у визначений день та час позивач на розгляд справи не з`явився, жодних заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду не подавав та не повідомив відповідача про причини своєї неявки. Маючи у своєму розпорядженні підтвердні документи щодо отримання позивачем повідомлення про виклик та, у зв`язку з відсутністю будь-яких повідомлень про причини неявки чи клопотань про відкладення розгляду справи, відповідач, керуючись частиною восьмою статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 05 лютого 2026 року виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення № 171, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн. Оскаржувана постанова була направлена позивачу засобами Укрпошти рекомендованим листом з описом вкладення. 
Що стосується тверджень позивача про недотримання відповідачем вимог ст. 268 та 278 КУпАП, слід зазначити наступне. По-перше, у повідомленні про виклик, яке було вручено позивачу, відповідачем разом із вимогою про явку на розгляд справи було надано письмове роз`яснення прав особи, передбачених статтею 268 КУпАП. По-друге, у разі явки позивача на розгляд справи працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 при складанні відповідного протоколу ознайомили б його під підпис із правами, закріпленими статтею 268 КУпАП. Крім цього, слід зазначити що документів про перебування позивача на лікарняному до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надходило, відтак винесення постанови відбулося без участі позивача у відповідності з чинним законодавством. Наявні в матеріалах справи докази на думку відповідача підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зокрема порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Відтак, вважає накладення адміністративного стягнення правомірним і не вбачає підстав для скасування постанови. Звертає увагу, що належне оповіщення передбачає особисте вручення повістки під підпис та/або її направлення рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення і повідомленням про вручення щодо виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. 
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 05 лютого 2026 року постановою № 171 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн.
Згідно змісту вказаної постанови, встановлено, що ОСОБА_1 обіймаючи посаду голови Буштинської територіальної громади та начальника дільниці оповіщення Буштинської територіальної громади та маючи на виконанні розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 12/2/627 від 20 січня 2026 року щодо необхідності здійснення оповіщення військовозобов`язаних осіб, які проживають у межах Буштинської територіальної громади, з метою їх явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 о 10 год 00 хв 29 січня 2026 року для уточнення облікових даних та призову на військову службу, зазначене розпорядження належним чином невиконав. Зокрема, не здійснив оповіщення військовозобов`язаних осіб способами, передбаченими абзацом третім пункту 32 постанови Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», чим порушив вимоги абзацу одинадцятого частини першої статті 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив зазначене правопорушення в період дії особливого періоду, запровадженого Указом Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року Дата вчинення адміністративного правопорушення 05 лютого 2026 року, дата виявлення порушення 05 лютого 2026 року (а.с.14).
Згіднорозпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №12/2/627/2 від 20 січня 2026 року адресованого голові Буштинської територіальної громади, вбачається що з метою уточнення військово-облікових даних здійснити оповіщення таких призовників, військовозобов`язаних та резервістів, перебувають на військовому обліку в Буштинській селищній територіальній громаді про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 та забезпечити їх прибуття до 10.00 29 січня 2026 року за адресою: АДРЕСА_1 . Оповіщення провести згідно списку. Про результати виконання розпорядження проінформувати до 26 січня 2026 року. Інформацію щодо призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які ухиляються від виконання військового обов`язку, подавати до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18).
Відповідно до журналу реєстрації вхідної кореспонденції за 2026 рік, вбачається що 27 січня 2026 року під № 258 отримано розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 №12/2/627/2 від 20 січня 2026 року (а.с.39-41).
З розпорядження Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області №46-ОД від 28 лютого 2025 року «Про створення дільниці оповіщення і організацію оповіщення резервістів, військовозобов`язаних та постачальників техніки національної економіки під час мобілізації, в особливий період», вбачається що створено дільницю оповіщення для організації та гарантованого оповіщення, призову військовозобов`язаних, призваних під час проведення мобілізаційних заходів на території ІНФОРМАЦІЯ_2 . З отримання розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 на оповіщення військовозобов?язаних та про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 , та після видачі розпорядження селищного голови, дільниці оповіщення розпочати роботу. Уповноваженим представникам, дільниці оповіщення Буштинської селищної ради у складі створених спільних груп (додаток 1), оповіщення резервістів та військовозобов?язаних проводити оповіщення на території Буштинської територіальної громади (а.с.74-75).
Відповідно до додатку 1 до розпорядження селищного голови від 28 лютого 2025 року № 46-ОД, начальником дільниці оповіщення є селищний голова ОСОБА_1 (а.с.76).
Відповідно до супровідного листа в.о. старости с. Новобарово, адресованого Буштинській селищній раді Тячівського району Закарпатської області №14 від 29 січня 2026 року, вбачається що на виконання розпорядження №12/2/627/2 від 20 січня 2026 року з метою уточнення військово-облікових даних, здійснення оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, які проживають та перебувають на території громади, згідно доданого списку, інформують, що 17 військовозобов`язаних за межами України, 17 – на території села Новобарово не проживає, 3- за межами Закарпатської області та 2 –не виявлено дома (а.с.19-20).
Згідно повідомлення Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області адресованого ТВО ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 №107/02-10 від 29 січня 2026 року, вбачається що на виконання розпорядження №12/2/627/2 від 20 січня 2026 року з метою уточнення військово-облікових даних здійснити оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 в кількості 44 громадян (а.с 26-28).
З відповіді Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області (с. Дулово) адресованої начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 І. Годині №07 від 30 січня 2026 року, вбачається що на виконання розпорядження №12/2/627/2 від 20 січня 2026 року надано відповідні акти оповіщення про військовозобов`язаних в кількості 25 громадян (а.с.37-38).
Відповідно до відповіді Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області адресованої ТВО ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3  №126/02-10 від 02 лютого 2026 року, вбачається що на виконання розпорядження №12/2/627/2 від 20 січня 2026 року з метою уточнення військово-облікових даних здійснити оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на військовому обліку в Буштинській селищній територіальній громад с. Чумалево, прис. Рівне про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 в кількості 59 громадян (а.с.29-31).
З відповіді Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області адресованої ТВО ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3  №127/02-10 від 02 лютого 2026 року, вбачається що на виконання розпорядження №12/2/627/2 від 20 січня 2026 року на здійснення оповіщення військовозобов`язаних з метою уточнення військово-облікових даних надано інформацію по с-щу Буштино в кількості 151 громадян (а.с.33-36).
Відповідно до відповіді Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області (с. Теребля) адресованої ТВО ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 № 3-3 від 10 лютого 2026 року, вбачається що на виконання розпорядження №12/2/627/2 від 20 січня 2026 року надано відповідні документи по військовозобов`язаних в кількості 73 громадяни (а.с.23-25). 
Згідно повідомлення про виклик на розгляд справи про адміністративне правопорушення № 6/1021 від 01 лютого 2026 року адресоване начальнику дільниці оповіщення Буштинської територіальної громади ОСОБА_1 , останнього викликали на розгляд справи до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 10 год. 40 хв. 05 лютого 2026 року, дане повідомлення отримано ОСОБА_4 02 лютого 2026 року (а.с.71)
23 лютого 2026 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та поновлення строку звернення до адміністративного суду, тобто після закінчення строку на оскарження даної постанови.
З приєднаної копії постанови про накладення адміністративного стягнення № 171 від 05 лютого 2026 року вбачається, що копію постанови особі, притягнутої до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , на місці розгляду справи вручено не було (а.с.14).
Згідно копії поштового конверта копію постанови про накладення адміністративного стягнення було відправлено ОСОБА_1 , за місцем його проживання, засобами поштового зв`язку та відповідно до конверту та трекінгу відправлення, вручено останньому 12 лютого 2026 року (а.с.15-17).
Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).
Згідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Таким чином судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 , було пропущено строк звернення до суду з поважних причин, а тому суд вважає про наявність підстави для поновлення позивачу строку для оскарження даної постанови.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Згідно з ч. 1-3 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно ч. 1ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року по теперішній час в Україні діє воєнний стан.
Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 р. «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до частин 1, 3 статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В оскаржуваній постанові вказано, що позивачем порушено вимоги абзацу 11 статті 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно з абзацом 11 статті 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють під час мобілізації в установленому порядку своєчасне оповіщення та забезпечують прибуття громадян, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, транспортних засобів та техніки на збірні пункти та у військові частини шляхом вжиття відповідних інформаційних та організаційно-технічних заходів, виділення будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів і надання послуг Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту відповідно до мобілізаційних планів, а також виконання завдань, визначених Генеральним штабом Збройних Сил України.
Згідно ст. 15 Закону України «Про оборону України», виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі оборонної роботи забезпечують, зокрема, організацію та участь у здійсненні на відповідній території заходів, пов`язаних з мобілізаційною підготовкою, територіальною обороною та цивільним захистом; проведення мобілізації людських, транспортних та інших ресурсів в особливий період; здійснення інших повноважень у галузі оборонної роботи, передбачених законами. 
Відповідно до частини третьої статті 1 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік, приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. 
Частина сьома статті 1 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачає, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 36 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження, зокрема, забезпечення організації призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу та альтернативну (невійськову) службу, направлення для проходження базової військової служби, підготовки молоді до військової служби; сприяння в організації навчальних (перевірочних) та спеціальних військових зборів; забезпечення доведення до підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, а також населення розпорядження керівника місцевої державної адміністрації (військової, військово-цивільної) або керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик військовозобов`язаних та резервістів до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організовує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» місцеві органи виконавчої влади: розробляють мобілізаційні плани, здійснюють заходи щодо забезпечення виконання мобілізаційних планів, довготермінових і річних програм мобілізаційної підготовки; доводять (встановлюють) мобілізаційні завдання (замовлення) до органів місцевого самоврядування, а в разі потреби також до місцевих органів виконавчої влади нижчого рівня з передачею їм необхідних фінансових ресурсів.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджений постановою Кабінету міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року (надалі Порядок).
Пунктом 32 Порядку передбачено, що у разі отримання розпорядження відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх явку на призовні дільниці (пункти попереднього збору), до органів СБУ, розвідувальних органів для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, взяття на військовий облік, визначення призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних (резервістів) виконавчі органи сільських, селищних, міських рад: відбирають картки первинного обліку зазначених у розпорядженні призовників, військовозобов`язаних та резервістів; здійснюють оповіщення зазначених у розпорядженні призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання) шляхом вручення повісток (додаток 11) або під їх особистий підпис у картках первинного обліку (додаток 3) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення для проходження базової військової служби, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечення їх своєчасного прибуття; у триденний строк письмово повідомляють районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів про результати оповіщення, виконання призовниками, військовозобов`язаними та резервістами вимог законодавства; забезпечують контроль за прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.
Відповідно до положень п. 34 Порядку, з метою ведення персонального військового обліку державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації здійснюють, зокрема: оповіщення на вимогу районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів і забезпечення їх своєчасного прибуття; подання до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на їх вимогу відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональний військовий облік яких вони ведуть; взаємодію з відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, органами СБУ, відповідними підрозділами розвідувальних органів щодо строків та способів звіряння даних списків персонального військового обліку, внесення відповідних змін до них, а також щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів; постійний контроль за виконанням посадовими особами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій вимог цього Порядку, а призовниками, військовозобов`язаними та резервістами - правил військового обліку; постійне інформування відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів про посадових осіб державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які порушують вимоги цього Порядку, а також про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які порушують правила військового обліку, для притягнення їх до відповідальності згідно із законом; ведення та зберігання журналу обліку результатів перевірки.
Згідно з п. 47 Порядку, у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів (додаток 13) щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані: видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис, а у разі виконання такими особами дистанційної, надомної роботи, у період їх тимчасової непрацездатності, перебування у відпустці або у відрядженні - рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у визначені строки, та надіслати копію відповідних наказів (розпоряджень) та підтвердну інформацію або документи про здійснення оповіщення у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів; вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу (за наявністю); письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні; забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу.
За наведеними вище нормами законів вбачається, що ОСОБА_1 , який обіймає посаду голови Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, може нести відповідальність за невиконання розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 у разі наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Пунктом 12 Постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», зазначено, що виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад з отриманням розпорядження відповідного голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування: здійснюють оповіщення зазначених у розпорядженні резервістів та військовозобов`язаних за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання шляхом вручення повісток під їх особистий підпис; повідомляють письмово у триденний строк районному (міському) територіальному центру комплектування та соціальної підтримки про результати оповіщення та виконання резервістами та військовозобов`язаними вимог законодавства; забезпечують прибуття резервістів та військовозобов`язаних шляхом їх перевезення від дільниць оповіщення до пунктів збору районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або військових частин. 
З розпорядження №12/2/627/2 від 20 січня 2026 року надісланого голові Буштинської територіальної громади вбачається, що з метою уточнення військово-облікових даних здійснити оповіщення таких призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що перебувають на військовому обліку в Буштинській селищній територіальній громаді про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 та забезпечити їх прибуття до 10.00 29 січня 2026 року за адресою: АДРЕСА_1 . Про результати виконання розпорядження проінформувати ІНФОРМАЦІЯ_4 до 26 січня 2026 року. 
Як вбачається з копії розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 №12/2/627/2 від 20 січня 2026 року, дане розпорядження отримано Буштинською селищною радою Тячівського району Закарпатської області 27 січня 2026 року за вхідним № 258.
Щодо посилання представника відповідача про необхідність здійснення оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів рекомендованим поштовим відправленням слід зазначити наступне. 
Згідно п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 15 березня 2009 року, передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Таким чином, встановлена процедура належного оповіщення засобами поштового зв`язку передбачає обов`язкове дотримання строків, що надають адресату гарантовану можливість для отримання рекомендованого листа з повісткою. Зокрема, після інформування отримувача про надходження такого відправлення, йому надається триденний строк для явки до відділення поштового зв`язку для його отримання, і лише після спливу цього строку, у випадку неявки адресата, оператором поштового зв`язку проставляється відмітка «адресат відсутній за зазначеною адресою», що є доказом належного оповіщення військовозобов`язаного.
Судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за те, що він не виконав розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №12/2/627/2 від 20 січня 2026 року щодо необхідності оповіщення військовозобов`язаних осіб, які проживають у межах Буштинської територіальної громади, з метою їх явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 о 10 год. 00 хв. 29 січня 2026 року.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №12/2/627/2 від 20 січня 2026 року, отримано Буштинською селищною радою Тячівського району Закарпатської області лише 27 січня 2026 року.
За таких обставин, ОСОБА_1 будучи відповідальною особою та здійснюючи надсилання відповідних повісток призовникам, військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку за 2 дні до явки до ТЦК та СП  не зміг би забезпечити їх належне оповіщення.
Стислі строки, визначені у розпорядженні, фактично виключали можливість реалізації процедури оповіщення засобами поштового зв`язку у передбачений законодавством спосіб.
Крім того, на виконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №12/2/627/2 від 20 січня 2026 року, позивачем були надані докази виконання заходів оповіщення, що підтверджується листами Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області адресованими ІНФОРМАЦІЯ_7 за №107/02-10 від 29 січня 2026 року, №07 від 30 січня 2026 року, №126/02-10 від 02 лютого 2026 року, 127/02-10 від 02 лютого 2026 року та №3-3 від 10 лютого 2026 року, із зазначенням заходів оповіщення. 
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного суду від 20 травня 2020 року справа №524/5741/16-а).
Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Крім того, зібрані у справі докази не дають підстав вважати про наявність винної поведінки позивача та суб`єктивної сторони правопорушення, не свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Матеріали справи не містять доказів, що для прийняття рішення відповідачем встановлено усі обставини, які мають значення для його прийняття, зокрема, опитано позивача та інших службових осіб щодо виконання розпоряджень, досліджено відповідні докази (які саме) тощо.
Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач не надав суду жодних належних та допустимих, достатніх та достовірних доказів вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тобто не довів законність постанови про накладання адміністративного стягнення, а отже факт вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення не підтверджено належними та допустимими доказами.
Поряд з цим, частиною першою статті 249 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу та, а також статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.
Згідно частини першої статті 279-9 КУпАП, у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (частина друга статті 279-9 КУпАП).
Отже, справа про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності лише у випадку подання такою особою відповідної заяви.
Слід зазначити, що відповідачем не надано суду доказів подання позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяви про згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності особисто в письмовій формі або через електронний кабінет.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року в справі № 216/5226/16-а.
Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що оскаржувана постанова не може вважатися законною, та у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положення по відношенню до суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Пунктом 1 ч.1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За таких обставин постанова № 171 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 05 лютого 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 34000 грн. 00 коп. підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.
Відповідно до ст. 139 КАС України, з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд –
УХВАЛИВ:
Поновити позивачу ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 171 від 05 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 34000 грн. 00 коп. - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 665 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.
У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , житель: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач -  ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .
Повний текст рішення суду складено 14 травня 2026 року.

Суддя М.Д. Стецюк