ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 р.	Справа № 440/10547/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,
представників сторін : позивача - Смолянського Ю. С., відповідача - Стець А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, м. Полтава, повний текст складено 24.11.25 року по справі № 440/10547/25
за позовом Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" 
до  Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків   
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

30.07.2025 адвокат Самоходський Євген Олександрович, здійснюючи на підставі довіреності від 18.10.2023 представництво інтересів Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» (далі по тексту – ПрАТ «Полтавський ГЗК», Товариство, позивач), звернувся з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі по тексту – Східне МУ ДПС по роботі з ВПП, контролюючий орган, відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № 000/461/32-00-07-04-19 від 17.07.2025, відповідно до якого на підставі абз. «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та у відповідності до пункту 200.4-1, пункту 200.12-1, підпункту "в" пункту 200.14, пункту 200.14-1 статті 200 Податкового кодексу України (далі – ПК України) виявлено відсутність у Товариства права на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (надалі - ПДВ) за період січень 2025 року у сумі 182949148,00 грн та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку.
В обґрунтування позову посилається на протиправність податкового повідомлення-рішення №000/461/32-00-07-04-19 від 17.07.2025, як такого, що прийнято на підставі висновків Акту документальної позапланової невиїзної перевірки по декларації з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за січень 2025 року, яка проведена у період з 02.06.2025 по 20.06.2025 за відсутності підстав, визначених підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України, після спливу строку, визначеного статтею 200 ПК України (40 днів відповідно до підпункту 78.1.8), за наслідками розгляду заперечень на висновки акту від 11.03.2025 року № 154/32-00-50-01/00191282 «Про результати камеральної перевірки Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» (код 00191282), з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість платнику податків за січень 2025 року, строк на проведення якої сплив 12.03.2025.
Вважає, що у питаннях правильності бюджетного відшкодування застосовується підпункт 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, як спеціальна норма, яка вимагає, щоб документальна перевірка проводилась в межах строків, визначених статтею 200 ПК України, а тому призначення перевірки на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України в межах камеральної перевірки та за відсутності підстав є протиправним та не відповідає приписам чинного законодавства. 
Наполягає, що оскільки камеральна перевірка має іншу правову природу та інші процедурні межі, її результати можуть бути реалізовані лише шляхом врахування або неврахування заперечень платника податків, а відтак, перехід в документальну перевірку шляхом маніпулювання процедурою проведення перевірок бюджетного відшкодування не відповідає нормам статті 200 ПК України та постанові КМУ від 25.01.2017 № 26 (зі змінами) «Про затвердження Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість».
Отже, наказ на документальну перевірку, прийнятий відповідачем поза межами строку, визначеного пунктом 200.11 статті 200 ПК України, є неправомірним. 
Також заперечував проти встановлених порушень стосовно відсутності права на бюджетне відшкодування за січень 2025 року в сумі 182 949 148 грн у контексті норми пункту 200.4-1 статті 200 ПК України.
Повідомив, що відповідно до структури власності ПрАТ «Полтавський ГЗК», оприлюдненої у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, єдиним 100% засновником (учасником, акціонером) позивача є компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ). Акціонерами компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) є компанія Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), що володіє 99,999999% акцій, та громадянин Швейцарської Конфедерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), який володіє 0,000001% акцій. При цьому, за даними Державного реєстру санкцій жодних cанкцій не застосовано до Позивача або Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) (єдиного акціонера позивача).
Також, відповідно до офіційної звітності Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), а саме річного звіту та фінансової звітності Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) за 2024 рік, опублікованої 10 квітня 2025 року, станом на 31 грудня 2024 року, 49,32% акцій компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) належать компанії Fevamotinico S.a.r.l. (Февамотініко С.а.р.л.), якою, в свою чергу, на 100% володіє траст The Minco Trust (Зе Мінко Траст), вигодонабувачами якого за даними цього ж документу є три фізичні особи – Фізична особа та його двоє найближчих родичів. Однак, з наявної інформації неможливо встановити розмір частки кожного з вигодонабувачів трасту у статутному капіталі компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС). Враховуючи, що компанія Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) є публічною акціонерною компанією, акції якої допущені до торгів на Лондонській фондовій біржі, акціонери компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) можуть постійно змінюватися.
Повідомив, що компанія Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) управляється Радою Директорів, яка може здійснювати всі повноваження Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), незалежно від того, чи стосуються вони управління бізнесом Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), чи ні; акціонери Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) можуть давати вказівки компанії лише шляхом прийняття спеціальних рішень. За правом Англії спеціальне рішення вимагає не менше 75% голосів. Оскільки частка Fevamotinico S.a.r.l. (Февамотініко С.а.р.л.), яка складає 49,32%, не досягає цього порогу, ані Fevamotinico S.a.r.l. ( ОСОБА_3 а.р.л.), ані Фізична особа не можуть одноосібно керувати або здійснювати одноосібний контроль над Радою Директорів шляхом прийняття спеціального рішення.
Оскільки Fevamotinico S.a.r.l. ( ОСОБА_3 а.р.л.) володіє лише 49,32% акцій компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), відповідно Fevamotinico S.a.r.l. ( ОСОБА_3 а.р.л.) не може одноособово впливати на обрання членів Ради Директорів за присутності інших акціонерів на зборах акціонерів; більшість членів такої Ради Директорів є незалежними директорами, які володіють більшістю голосів при розгляді питань та голосуванні, що гарантує ухвалення рішень без стороннього впливу, незалежно від частки жодного акціонера у Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС). У свою чергу, ОСОБА_4 , як фізична особа не є директором, посадовою особою, працівником чи консультантом Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) та, окрім своєї опосередкованої участі через Fevamotinico S.a.r.l. ( ОСОБА_3 а.р.л.), більше ніяк інакше не пов`язаний з Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС). Вищенаведене підтверджується висновками англійського юридичного радника Герберт Сміт Фріхіллз Крамер ЛЛП, які наведені у Меморандумі щодо структури власності та контролю над Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), копія якого з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову наведена у додатку до позову.
Крім того, структура корпоративного управління Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) свідчить про те, що: вищим органом управління Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) є Збори Акціонерів, які мають невід`ємні права, наприклад щодо призначення Ради Директорів Ferrexpo AG (Феррекспо АГ); Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), як мажоритарний акціонер Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), має можливість призначати Раду Директорів Ferrexpo AG (Феррекспо АГ); Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) управляється Радою Директорів, яка повинна виконувати свої обов`язки з усією належною ретельністю та добросовісно захищати інтереси компанії. Отже, фізична особа не здійснює вирішальний вплив чи контроль над: 1) результатами голосування керівних органів Ferrexpo AG (Феррекспо АГ); 2) здійсненням транзакцій та визначенням ключових умов ведення бізнесу Ferrexpo AG (Феррекспо АГ); 3) управлінням Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) та її дочірніми компаніями, включаючи позивача; 4) прийняттям обов`язкових рішень, що впливають на діяльність Ferrexpo AG (Феррекспо АГ).
Вищенаведена інформація щодо Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) підтверджується висновками швейцарських юристів, які наведені у меморандумі швейцарської юридичної фірми Homburger AG. 
З огляду на вищенаведене, відсутні фізичні особи, які здійснюють контроль та/або мають вирішальний вплив на діяльність ПрАТ «Полтавський ГЗК», а у ЄДР щодо кінцевого бенефіціарного власника позивача зазначається наступне: "неможливо визначити КБВ через наявність у структурі власності публічної компанії, акції якої допущені до торгів на Лондонській Фондовій Біржі".
У цьому контексті слід зазначити, що питання оцінки процедури управління у іноземних компаніях та можливості впливу на них окремих осіб, незалежно від їх частки у статутному (акціонерному) капіталі, повинно глибоко досліджуватися для цілей визначення наявності кінцевого бенефіціарного власника у юридичної особи, що, зокрема, підтверджується у позиції апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у справі №991/265/23 щодо стягнення в дохід держави активів санкційної особи – ОСОБА_5 .
Наполягає, що з огляду на структуру власності ПрАТ «Полтавський ГЗК», неможливо стверджувати, що ОСОБА_4 , у розумінні Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", є кінцевими бенефіціарним власником позивача, оскільки фізична особа не здійснює прямий або непрямий вирішальний вплив (контроль) на діяльність позивача.
Отже, стверджує, що податковим органом не було доведено, що фізична особа - ОСОБА_4 є кінцевим бенефіціарним власником ПрАТ «Полтавський ГЗК».
Посилання контролюючого органу на Звіт незалежного аудитора за 2023 рік щодо позивача, Проміжний результат за шість місяців, що закінчилися 30.06.2024 компанії Ferrexpo PLC., ухвалу колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 30.01.2025 по справі №757/39743/23-к в якості доказів наявності у ОСОБА_4 , як фізичної особи статусу кінцевого бенефіціарного власника (контролера) ПрАТ «Полтавський ГЗК» вважає неприйнятними, оскільки, на його переконання, жоден з наведених документів не підтверджує наявність у фізичної особи статусу кінцевого бенефіціарного власника (контролера) позивача, як і саму наявність у позивача кінцевого бенефіціарного власника (контролера). Так, з наведеної інформації неможливо встановити розмір частки кожного з вигодонабувачів трасту The Minco Trust у статутному капіталі компанії Ferrexpo PLC, а також можливість здійснення вирішального впливу на позивача. З огляду на це, не підтверджується наявність у Фізичної особи вирішального впливу (контролю) на діяльність позивача.
У Звіті незалежного аудитора за 2023 рік щодо ПрАТ «Полтавський ГЗК» зазначається: "Станом на 31 грудня 2023 року Компанія має єдиного акціонера Ferrexpo AG, якому належить 100% акцій (310 000 000 шт.). Аналогічний стан був на 31 грудня 2022 року. Компанія є основною виробничою потужністю для групи підприємств, які знаходяться під контролем Ferrexpo plc (Спільно іменуються як "Група компаній Ferrexpo"), яка є публічною компанією, акції якої котируються на Лондонській фондовій біржі. 24 травня 2007 року компанія Ferrexpo plc ("Кінцева материнська компанія") придбала 100% частку в компанії Ferrexpo AG за рахунок обміну акцій, у результаті чого відбулося об`єднання підприємств під спільним контролем. Частку менше 50% в компанії Ferrexpo plc у кінцевому рахунку утримує компанія Minco Trust, яка була створена для управління часткою участі у Групі компаній Ferrexpo, яка належить ОСОБА_6 та його найближчим родичам". 
Також, відповідно до офіційної звітності Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), розміщеної на сайті компанії 31.07.2024 року, а саме Проміжних фінансових результатів за 6 місяців, що закінчилися 30.06.2024 року, 49,3% акцій компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) належать компанії Fevamotinico S.a.r.l. (Февамотініко С.а.р.л.), якою, в свою чергу, на 100% володіє траст The Minco Trust (Зе Мінко Траст). Як зазначено у цьому ж документі, вигодонабувачами трасту The Minco Trust (Зе Мінко Траст) є Фізична особа та двоє найближчих родичів. На стор. 8 Акта перевірки зазначається про дослідження Відповідачем Проміжного результату за шість місяців, що закінчилися 30.06.2024 компанії Ferrexpo PLC, де вказується: Мова оригіналу: "The largest shareholder of the Group is Fevamotinico S.a.r.l. ("Fevamotinico"), a company incorporated in Luxembourg. Fevamotinico is ultimately wholly owned by The Minco Trust, of which Kostyantin Zhevago and two other members of his family are the beneficiaries. At the time this report was published, Fevamotinico held 49.3% (31 December 2023: 49.3%; 30 June 2023: 49.5%) of Ferrexpo plc's issued share capital." Переклад: "Найбільшим акціонером групи є "Fevamonitico S.а.r.l." ("Fevamonitico"), компанія, яка зареєстрована в Люксембурзі. Fevamonitico в кінцевому підсумку повністю належить "the Minco Trust", бенефіціарами якого в свою чергу є ОСОБА_7 та двоє членів його родини. На момент опублікування цього звіту, Fevamotinico володіє 49,3 % акціонерного капіталу "FERREXPO РLС" (31.12.2023 – 49,3%, 30.06.2023 – 49,5%)". Дані, наведені у Проміжному результаті за шість місяців, що закінчилися 30.06.2024 компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), датовані 30.06.2024, в той час як перевірка проводилася з 02.06.2025 по 20.06.2025. Відповідно, відсутні докази актуальності наведеної інформації на дату проведення перевірки. 
Таким чином, стверджує, що наведені відповідачем документи не підтверджують наявність у ОСОБА_4 статусу кінцевого бенефіціарного власника (контролера) ПрАТ «Полтавський ГЗК», як і наявність такого статусу у будь-якої іншої фізичної особи. А відтак, робить висновок, що цитовані відповідачем документи не доводять вчинення посадовими особами позивача порушень, як і факту застосування санкцій до позивача.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 по справі № 440/10547/25 адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" у справі № 440/10547/25 - задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 17.07.2025 №000/461/32-00-07-04-19.
Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 30 280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, з викладенням у судовому рішенні висновків, які не відповідають обставинам справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 по справі № 440/10547/25 та на підставі статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) прийняти нове про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про хибність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 000/461/32-00-07-04-19 у повному обсязі через недоведеність належними і достатніми доказами обставин того, що ОСОБА_4 є бенефіціарним власником, який опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ «Полтавський ГЗК» у розмірі 49,3%, а також у зв`язку з порушенням процедури призначення та проведення документальної невиїзної перевірки.
З посиланням на абз. 1, 4, 6 підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункт 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України, наполягав на правомірності призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки у спірних правовідносинах, оскільки платником податків на акт камеральної перевірки були подані контролюючому органу заперечення, в яких з вказівкою на пункт 86.7 статті 86 ПК України вимагалося повний перегляд результатів відповідної перевірки, за наслідками розгляду яких контролюючим органом було прийнято рішення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.
Враховуючи, що на запит контролюючого органу від 02.06.2025 № 2315/6/32-00-07-08 не було подано усіх запитуваних документів, відповідачем було складено Акт про ненадання документів від 20.06.2025 № 119/32-00-07-13/00191282, де зазначено таке: Станом на 20.06.2025 (останній день проведення перевірки) ПрАТ «Полтавський ГЗК» не надано жодного документа, зокрема, оригінали чи належним чином завірені копії документів, статут ПрАТ «Полтавський ГЗК» (код ЄДРПОУ 191282), структуру власності ПрАТ «Полтавський ГЗК» код ЄДРПОУ 191282), склад Наглядової ради ПрАТ «Полтавський ГЗК» (код ЄДРПОУ 191282), та інші документи пов`язані з перевіркою, які запитувались контролюючим органом запитом від 02.06.2025 № 2315/6/32-00-07-08.
З огляду на те, що станом на 20.06.2025, ПрАТ «Полтавський ГЗК» (код ЄДРПОУ 191282) на порушення підпункту 20.1.6 пункту 20.1 статті 20, статті 85 ПК України, не надано вищенаведену інформацію та документи для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПрАТ «Полтавський ГЗК» з метою дослідження питань, які є предметом заперечень ПрАТ «Полтавський ГЗК» (код ЄДРПОУ 00191282) від 01.04.2025 № 4641/1893 (від 02.04.2025 вх. № 2753/6/ГКПП) на акт від 11.03.2025 № 154/32-00-50-01/00191282, Східним МУ ДПС по роботі з ВПП було складено акт від 27.06.2025 № 443/32-00-07-19/00191282, на підставі якого і було прийнято спірне ППР.
З посиланням на постанову Верховного Суду від 14.01.2025 по справі № 520/10284/23 зазначив, що і «…за усталеними підходами Верховного Суду окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, його скасування. Визначальною є можливість встановлення змісту порушення законодавства, допущеного платником податків, та розміру останніх…». Тобто, необхідним є встановлення суті порушень, виявлених під час проведення перевірки.
Зауважив, що перевірку було проведено, згодом винесено податкове повідомлення-рішення, а наказ, відповідно, реалізовано, а тому відповідно до абзацу 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 наказ, який застосовано одноразово, після реалізації вичерпує свою дію.
У цьому контексті судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 826/17123/18 ухвалила постанову від 21.02.2020 (К/9901/25669/19), в якій сформулювала такий правовий висновок: «у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням…». 
Також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 по справі №816/228/17 зазначено, що у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Цитуючи окремі витяги з постанови Верховного Суду від 10.06.2024 по справі № 826/11687/16, звернув увагу на те, що під час процесуального розгляду справ, які пов`язані з оскарженням результатів похідних перевірок, слід враховувати тільки фактичні обставини справи та відповідні останні акти перевірок.
Щодо фактичних обставин справи зазначив, що за наслідками камеральної перевірки достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість платником податку ПрАТ «Полтавський ГЗК», щодо якого (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників якого) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), яка відповідно до пункту 200.10 статті 200 ПК України, проводилась з 21.02.2025 по 11.03.2025 у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, протягом 20 календарних днів, наступних за граничним строком подання податкової декларації, встановлено порушення, що зафіксовано актом камеральної перевірки від 11.03.2025 № 154/32-00-50-01/00191282.
Перевіркою дотримання податкового законодавства ПрАТ «Полтавський ГЗК» (код ЄДРПОУ 00191282) з метою дослідження питань, які є предметом заперечень ПрАТ «Полтавський ГЗК» (код ЄДРПОУ 00191282) від 01.04.2025 № 4641/1893 (від 02.04.2025 вх. № 2753/6/ЕКПП) на акт від 11.03.2025 № 154/32-00-50-01/00191282, встановлено що ПрАТ «Полтавський ГЗК» на порушення підпункту "б" пункту 200.4 статті 200 ПК України та у відповідності до пунктів 200.4-1, 200.12-1, підпункту «в» пункту 200.14, пункту 200.14-1 статті 200 ПК України, не має права на отримання бюджетного відшкодування за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки по декларації з податку на додану вартість за січень 2025 року в сумі 182 949 148 гривень.
Проінформував, що під час проведення перевірки на запит від 02.06.2025 № 2315/6/32-00-07-08 щодо надання документів та надання пояснень з питань, що виникли під час перевірки, позивачем надано відповідь від 12.06.2025 № 4618/2623 (вх. до Східного МУ ДПС по роботі з ВПП від 13.06.2025 № 5297/6/екпп), в якій зазначено, що контролюючий орган вимагає надання документів, що не стосується питань, які передбаченні другим реченням підпункту 78.1.5. пункту 78 ПК України та наказом від 10.04.2025 № 83-п.
Однак, запит перевіряючих відповідав вимогам підпункту 20.1.6 пункту 20.1 статті 20, пунктам 85.2, 85.4 та 85.8 статті 85 ПК України та стосувався документів та пояснень з питань, що виникли під час перевірки. У зв`язку з ненаданням до поточної перевірки документів та пояснень перевіряючими Східного МУ ДПС по роботі з ВПП складено акт «Про ненадання до перевірки оригіналів, належним чином завірених копій первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів при проведенні позапланової документальної невиїзної перевірки ПрАТ «Полтавський ГЗК» (код за ЄДРПОУ 00191282) від 20.06.2025 № 119/32-00-07-13/00191282.
Зважаючи на вищевикладене, перевіряючими відповідно до статті 74 ПК України та керуючись Методологію визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2023 р. № 1011, для проведення поточної перевірки використано документи, які малися у розпорядженні контролюючого органу, зокрема:
- податкова звітність з ПДВ із податку на додану вартість від 20.02.2025 № 9038378680 ПрАТ «Полтавський ГЗК» (код ЄДРПОУ 00191282) у рядку 20.2 якої задекларовано суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, у розмірі 182 949 148 грн;
- Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (у якому відображено учасників структури власності ПРАТ «Полтавський ГЗК» код ЄДРПОУ 00191282: акціями підприємства ПрАТ «Полтавський ГЗК» володіє: 100 % «Ferrexpo AG», країна – Швейцарія. Акції «Ferrexpo AG» належить: 99,999999% «Ferrexpo PLС», країна – Сполучене Королівство; 0,000001% ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), громадянин Швейцарської Конфедерації. Інша фізична особа, що здійснює контроль, зазначено з позначкою «відсутня»);
- Звіт незалежного аудитора за 2023 рік по ПрАТ «Полтавський ГЗК» (вх. № 4777/6/ЕКПП від 10.06.2024), що містить інформацію про те, що станом на 31 грудня 2023 року Компанія має єдиного акціонера Ferrexpo AG, якому належить 100% акцій (310000 000 шт, є основною виробничою потужністю для групи підприємств, які знаходяться під контролем компанії Ferrexpo рlс (спільно іменуються як "Група компаній Ferrexpo"), яка є публічною компанією, акції якої котируються на Лондонській фондовій біржі. Частку менше 50% в компанії Ferrexpo рlс у кінцевому рахунку утримує компанія Мinсо Trust, яка була створена для управління часткою участі у Групі компаній Ferrexpo, яка належить ОСОБА_6 та його найближчим родичам...»;
- дані Проміжного результату за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024 компанії Ferrexpo PLC (опублікованого 31.07.2024 на офіційному веб-сайті www.ferrexpo.com), відповідно до яких «Найбільшим акціонером групи є «Fevamotinico S.a.r.l.» («Fevamotinico»), компанія, яка зареєстрована в Люксембурзі. Fevamotinico в кінцевому підсумку повністю належить «The Minco Trust», яка в свою чергу належить ОСОБА_6 та двом іншим членам його родини, що є бенефіціарами. На момент опублікування цього звіту, Fevamotinico володіє 49,3 % акціонерного капіталу «FERREXPO PLC» (31.12.2023 – 49,3%, 30.06.2023 – 49,5%).»;
- ухвалу колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 30.01.2025 по справі № 757/39743/23-к (розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, reyestr.court.gov.ua), яка погодилась з висновком слідчого судді і залишила без змін ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 вересня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62019000000000890 від 14.06.2019 про накладення арешту із забороною відчуження, розпорядження та користування на корпоративні права наступних юридичних осіб, а саме на 49,5% статутного капіталу ПРАТ «Полтавський ГЗК» код ЄДРПОУ 00191282 у вигляді 153 450 000 простих іменних акцій, кінцевим бенефіціарним власником та опосередкованим володільцем яких є ОСОБА_4 ;
- ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2023 по справі № 910/268/23 про забезпечення позову, у якій зазначено, що ОСОБА_4 є власником та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПРАТ «Полтавський ГЗК» (код ЄДРПОУ 00191282) у розмірі 50,3%. На відповідні корпоративні права накладено арешт.
Крім того, законність вищезазначеної ухвали підтверджена постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.01.2024 по справі № 910/268/23.
Вищенаведене дозволяє стверджувати, що обставина володіння ОСОБА_4 відповідними корпоративними правами була встановлена не тільки у справі №757/39743/23-к (кримінальне провадження), а й у справі № 910/268/23 (господарське провадження).
Крім того, згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень та сайту Судової влади, ОСОБА_4 фігурує у кримінальному провадженні по справі № 991/5700/24 (зокрема, в ухвалі від 10.07.2024 по справі № 991/5700/24), у якій на підставі декларацій ОСОБА_4 за період 01.01. - 28.08.2019, слідчим суддею установлено, що в розділі "Цінні папери" декларантом зазначено про володіння набутими 19.04.2007 акціями кількістю 231400000 штук номінальною вартістю 7 230 000 грн юридичної особи, зареєстрованої за кордоном - найменування англійською Minco Trust indirectly Ferrexpo plc, найменування українською - Мінко Траст опосередковано Феррекспо з місцем знаходження Singapore United Kingdom (Сінгапур Великобританія).  ОСОБА_4 є абсолютним бенефіціарним власником компанії "Fevamotinico S.a.r.l.".
Водночас за даними Державного реєстру санкцій щодо ОСОБА_4 , Zhevaho Kostiantyn, (податковий номер НОМЕР_1 ) у порядку, встановленому Законом України від 14 серпня 2014 року № 1644-VІІ «Про санкції», прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), зокрема щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань.
Санкції введено в дію указом Президента України від 12.02.2025 № 81/2025 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України» від 12 лютого 2025 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» Додаток 1, позиція 3. Дата прийняття рішення про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку встановленому Законом України від 14 серпня 2014 року № 1644-VІІ «Про санкції»: 12.02.2025. Термін дії санкцій - безстроково.
З огляду на вищевикладене та враховуючи, що відповідно до п. 4 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 10.08.2023, статтю 21-1 доповнено положеннями, згідно з якими контролюючі органи виконують рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняті у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", шляхом здійснення такого заходу, як зупинення/відмова в наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань, контролюючим органом правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 17.07.2025 № 000/461/32-00-07-04-19 (форма «В3») на загальну суму відмови в бюджетному відшкодуванні 182 949 148, 00 грн, а тому підстави для його скасування відсутні.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а скаргу – без задоволення.
Вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції з`ясовані у повному обсязі та доведені обставини, які підтверджують та обґрунтовують необхідність задоволення адміністративного позову.
Посилаючись на підстави та обставини справи, викладені у позовній заяві, зауважив, що доводи контролюючого органу, які викладені в апеляційній скарзі та стали підставою прийняття спірного податкового повідомлення-рішення 000/461/32-00-07-04-19 від 17.07.2025, спростовуються матеріалами справи.
Наполягав на недотриманні відповідачем процедури призначення та проведення перевірки з мотивів та обґрунтувань, викладених у позовній заяві, та зауважив, що будь-яких документів платником податків до заперечень на акт не додавалось, тому що камеральна перевірка не передбачає аналізу документів, а здійснюється на підставі даних декларацій та реєстрів контролюючого органу згідно зі статтею 75 ПК України.
Переконував, що за з`ясованих обставин, з урахуванням нормативних підстав призначення документальної позапланової перевірки, очевидним є висновок про те, що межі тривалості такої перевірки обмежувалися строком, установленим пунктом 200.10 статті 200 ПК України, на проведення камеральної перевірки, яка проводиться протягом 20 календарних днів, наступних за граничним строком подання податкової декларації.
А відтак, відповідач, призначаючи на підставі підпункту 78.1.5 статті 78 ПК України та проводячи документальну позапланову перевірку, вийшов за межі строків, передбачених податковим законодавством.
Вчинення ж суб`єктом владних повноважень дій у межах власної компетенції, але у непередбачений законом спосіб або з виходом за межі компетенції, є підставою для визнання неправомірними не лише таких дій, а ще й усіх актів, прийнятих у процесі такої діяльності.
Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатися правомірним, що є самостійною підставою для його скасування з мотивів протиправності.
Також зауважив, що не заслуговують на увагу доводи податкового органу, що суд першої інстанції мав досліджувати обставини щодо встановлених порушень по нікчемним правочинам з контрагентами позивача: ТОВ «Ксімекс-електро», ТОВ «Тепло в місті», ТОВ «АлмазМ», оскільки податкові повідомлення-рішення № 000/384/32-00-07-04-19 та № 000/382/32-00-07-04-19 від 24.06.2025, прийняті за результатами встановлених порушень, оскаржені позивачем в іншій адміністративній справі № 440/9578/25. 
Заперечував проти доводів контролюючого органу, що підсанкційна особа є бенефіціарним власником позивача та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ «Полтавський ГЗК», здійснюючи прямий і вирішальний вплив на діяльність підприємства, оскільки кінцевого бенефіціарного власника (контролера) позивача неможливо визначити у зв`язку з наявністю публічної компанії у структурі власності.
З посиланням на пункт 9 частини 2 статті 9, частину 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 № 755-IV (далі - Закон № 755-IV) зазначив про відсутність у ПрАТ “Полтавський ГЗК” бенефіціарного власника, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань щодо ПрАТ «Полтавський ГЗК», відповідно до якого єдиним 100% засновником (учасником, акціонером) позивача є компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ); причина відсутності – неможливо визначити КБВ через наявність у структурі власності публічної компанії, акції якої допущені до торгів на Лондонській Фондовій біржі. 
Просив відхилити посилання відповідача на данні Проміжного результату компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024, опублікованого 31 липня 2024 року на офіційному сайті www.ferrexpo.com, оскільки з наявної інформації неможливо встановити розмір частки кожного з вигодонабувачів трасту у статутному капіталі компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС).
З вказівкою на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 14.03.2023 у справі № 640/12206/19 та від 21.07.2025 у справі № 160/30897/24, вказав, що у розумінні пункту 30 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" кінцевим бенефіціарним власником не може бути особа, яка має формальне право на 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі, але є комерційним агентом, номінальним власником або номінальним утримувачем, або лише посередником щодо такого права.
А тому, враховуючи, що частки фізичної особи та двох членів його родини не виокремлені, а з наданих відповідачем доказів неможливо встановити, яка саме частка у «Fevamotinico S.a.r.l.» («Fevamotinico») належить підсанкційній особі — більше чи менше 25%. Відповідно, податковий орган, зазначаючи про здійснення непрямого вирішального впливу на компанії групи, ґрунтує свої висновки на припущеннях та на доказах, які не підтверджують наведену обставину.
Звертає увагу суду, що апелянт, посилаючись на такі джерела інформації за 2023 та 2024 роки, як Проміжний результат компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024, опублікований 31 липня 2024 року на офіційному сайті www.ferrexpo.com та Звіт незалежного аудитора за 2023 рік по ПрАТ «Полтавський ГЗК» (вх. № 4777/6/ЕКПП від 10.06.2024), на підставі яких встановлено, що компанія «Fevamotinico S.a.r.l.» належить «The Minco Trust», яка в свою чергу належить ОСОБА_6 та двом іншим членам його родини, використовує неактуальні дані, оскільки документальна перевірка проводилася з 02.06.2025 по 20.06.2025.
Також просить не приймати до уваги посилання у акті перевірки (арк. 9) на ухвалу колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 30.01.2025 №757/39743/23-к, якою залишено без змін ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 07.09.2023 року про накладення арешту в кримінальному провадженні № 62019000000000890 від 14.06.2019 року, так як наявність кримінального провадження № 62019000000000890, в якому не винесено вироку суду в кримінальному провадженні або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, в силу приписів частини шостої статті 78 КАС України не дає податковому органу можливості встановлювати будь-які факти на підставі матеріалів досудового розслідування та ухвал слідчого судді.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 822/551/18, Великою Палатою Верховного Суду 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19.
З огляду на те, що докази наявності вироків, які б набрали законної сили по зазначеному кримінальному провадженню, а також де б досліджувались господарські та корпоративні права позивача, Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) та Fevamotinico S.a.r.l. в рамках кримінального провадження, у відповідача відсутні, представник позивача категорично заперечив доводи апелянта у вищевказаній частині.
Отже, вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про задоволення адміністративного позову ПрАТ «Полтавський ГЗК».
У наданих до суду апеляційної інстанції 20.02.2026 додаткових поясненнях представником позивача додано до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», на аркуші 3 якого у графі - «Інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи» зазначено, що: «Кінцевий бенефіціарний власник відсутній». Причина відсутності кінцевого бенефіціарного власника вказана: Неможливо визначити КБВ через наявність у структурі власності публічної компанії, акції якої допущені до торгів на Лондонській Фондовій Біржі.
Крім того, з метою повного та всебічного розгляду справи позивач повідомив, що 11 лютого 2026 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову по справі № 440/7294/25 за позовом ПрАТ «Полтавський ГЗК» до Східного МУ ДПС по роботі з великими платниками податків про скасування податкового повідомлення-рішення, в якій зазначено, що «Наведене в акті перевірки формулювання про те, що бенефіціарами The Minco Trust є «Жеваго К.В. та двоє членів його родини», саме по собі не дозволяє зробити висновок про наявність у конкретної фізичної особи статусу кінцевого бенефіціарного власника у розумінні законодавства України. По-перше, таке формулювання є оціночним та неконкретизованим, оскільки не містить жодних відомостей щодо розподілу часток між зазначеними особами, характеру їх прав, порядку реалізації повноважень тощо. По-друге, відповідно до наведеного вище визначення кінцевого бенефіціарного власника, вирішальний вплив може бути встановлений лише за наявності передбачених законом ознак прямого або непрямого контролю».
Таким чином, оскільки у адміністративній справі № 440/10547/25 контролюючий орган ґрунтує свою позицію на тому самому доказі (Проміжний результат за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024 року» компанії Ferrexpо PLC), враховуючи позицію ВС в складі КАС (справа 440/7294/25), неможливо стверджувати, що ОСОБА_4 , у розумінні Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", є кінцевим бенефіціарним власником позивача, оскільки матеріали перевірки не містять жодних доказів того, якою саме часткою володіє ОСОБА_4 , зокрема, у The Minco Trust, та чи перевищує така частка встановлений законом поріг у 25 відсотків. 
У надісланих до суду 01.03.2026 додаткових поясненнях представник відповідача вкотре наголосив, що акції «Ferrexpo PLС» належать Fevamotinico S.a.r.l. (Люксембург). Акції Fevamotinico S.a.r.l. належать “The Minco Trust” (Сінгапур). Акції “The Minco Trust” належать ОСОБА_4 Компанія “The Minco Trust” була створена у 2007 році. У ОСОБА_4 з 19.04.2007 наявні корпоративні права у вигляді 231 400 000 акцій, номінальною вартістю 7230000 гривень, емітентом яких є юридична особа зареєстрована в Республіці Сінгапур «The Minco Trust», код 26462335.
Відповідно до Звіту незалежного аудитора за 2024 рік датою отримання акцій ОСОБА_4 є 24.04.2007 року (сторінки 40-41). На стор. 44 Звіту за 2024 рік визначено про обізнаність підприємства з ухвалою в кримінальному провадженні та з рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 12.02.2025, яке введено в дію указом Президента України від 12.02.2025 № 81/2025 про застосування санкції до ОСОБА_4 . Також, у відповідному Звіті незалежного аудитора за 2024 рік, який опубліковано в 2025 році, (договір про надання послуг від 10.10.2024 року) фігурує частка акцій у кількості 49, 5 %, яка опосередковано належить пану ОСОБА_4 (стор. 4, 6-7, 41, 42, 45). ОСОБА_4 є бенефіціарним власником та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПРАТ «Полтавський ГЗК» (код ЄДРПОУ 00191282) у розмірі 49,5%, а тому у наданому позивачем разом з позовною заявою Меморандумі (розділ 3 Структура власності Феррекспо) визначено помилково частку у розмірі 49,3%, яка не відповідає даним Звіту незалежного аудитора за 2024 рік.
Пояснив, що у разі встановлення фактів внесення особами, уповноваженими на вчинення дій, спрямованих на державну реєстрацію створення юридичної особи або зміну учасників юридичної особи, до документів, що подаються для такої державної реєстрації, завідомо неправдивих відомостей про КБВ юридичної особи або про його відсутність Міністерством юстиції України будуть вживатися заходи відповідно до Порядку притягнення юридичних осіб до відповідальності та порядок визначення розмірів штрафів за порушення у сфері державної реєстрації юридичних осіб, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 13.09.2023 № 3258/5
Підкреслив, що за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.05.2025 по справі № 320/14459/24, будь-які зміни щодо власників повинні бути відображенні у Єдиному державному реєстрі, однак у разі застосування санкцій до осіб, які пов`язані з відповідним підприємством, то зміни не є можливими та суперечать вимогам закону.
Також в постанові від 26.05.2025 по справі № 160/1038/24 Верховний Суд зробив такі висновки, зокрема: застосування санкції у вигляді блокування активів поширюється на будь-яке майно (активи), що перебуває у володінні чи розпорядженні підсанкційної особи, незалежно від того, чи знаходиться майно (активи) в Україні. Зміна кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи, зареєстрованої в Україні чи за кордоном, з підсанкційної особи має ознаки обходу санкції, а правочин, спрямований на обхід санкцій, є нікчемним з підстави порушення публічного порядку України.
Беручи до уваги, що торги на фондовій біржі - це процес купівлі-продажу, а до моменту продажу акції належать попередньому власнику, та обставина, що компанія Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) є публічною компанією, акції якої допущені до торгів на Лондонській фондовій біржі, не є підставою для зазначення про відсутність КБВ.
В іншій частині пояснення відповідають раніше викладеному в апеляційній скарзі.
У надісланих до суду 09.04.2026 додаткових поясненнях представник відповідача проінформував про отриману від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до матеріалів справи відповідь від 25.02.2026 № 46-1758/26 на лист від 12.02.2026 № 636/5/32-00-05-19, в якому зазначено, що: «..Відповідно до річної декларації ОСОБА_8 за 2016, поданої як Народним депутатом України, останній задекларував, що через Minco Trust є власником акцій Ferrexpo Рlс……Крім того, згідно Проспекту емісії акцій Ferrexpo рlс від 2007 про продаж 152,097,932 акцій компанії та допуск до офіційного списку Управління фінансових послуг та до торгів на Лондонській фондовій біржі (ІРО), зазначено, що акціонер продавець (Fevamotinico S.a.r.l) повністю контролюється Minco Trust, серед бенефіціарів якого є ОСОБА_7 . Хоча Групою надалі керуватиме виконавчий комітет, членом якого є ОСОБА_7 , який зараз не є учасником і не буде учасником після Глобальної пропозиції, проте ОСОБА_7 матиме змогу опосередковано впливати на бізнес Групи через свою бенефіціарну частку в Minco Trust, яке, як власник усього випущеного капіталу акціонера-продавця, має можливість контролювати всі дії, які потребують схвалення акціонерів, у тому числі схвалення значних корпоративних правочинів, і він також буде невиконавчим директором Компанії.…Крім всього іншого, відповідно до витягу з Офіційного комерційного реєстру Кантону Цуг Швейцарії (Handelsregisteramt des Kantons Zug) https://zg.chregister.ch/cr-portal/auszug/auszug.xhtml?uid=CHE-109.378.764 в період з 21.11.2008 по 02.03.2020 року ОСОБА_7 виступав уповноваженим підписантом компанії FERREXPO AG, з правом колективного підпису…Відповідно до витягу з Центрального реєстру підприємств Данії (Det Centrale Virksomhedsregister, CVR) https://datacvr.virk.dk/enhed/virksomhed/30700279, починаючи з 14.04.2008 і до цього часу (через компанію Vorskla Steel Holdings Limited, Кіпр) Костянтин Жеваго є бенефіціарним власником компанії VORSKLA STEEL DENMARK A/S (CVR-номер 30700279, місцезнаходження: Хавневей, буд. 31, Фредеріксверк, Данія, 3300) — опосередкована участь і право голосу становлять 100%). При цьому, в період з 27.02.2009 до 24.03.2022 одним із власників компанії виступала вищезгадана Fevamotinico SaRL. Тобто, Костянтин Жеваго здійснював контроль над VORSKLA STEEL DENMARK A/S та реалізовував своє право голосу в управлінні цією компанією, в тому числі, через Fevamotinico SaRL, що свідчить про підконтрольність ОСОБА_6 компанії Fevamotinico SaRL. Наведені факти свідчать про те, що компанії ПрАТ «Полтавський ГЗК», ТОВ «Єристівський ГЗК», ТОВ «Біланівський ГЗК», ТОВ «ФЕРРЕКСПО СЕРВІС», FERREXPO AG, FERREXPO Plc, Fevamotinico SaRL та Minco Trust належать Костянтину Жеваго та знаходяться під його контролем.
Додатково зазначив, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна вступна та резолютивна частина ухвали Господарського суду Полтавської області від 24.02.2026 по справі № 917/932/25, якою відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", вул. Будівельників, 16, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39802; код ЄДРПОУ 00191282.
У надісланих до суду 23.04.2026 додаткових поясненнях представник відповідача повідомив про направлення листа до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 06.03.2026 № 1065/6/32-00-50-01, на який отримано відповідь від 09.04.2026 №3835/5 з схематичним зображенням структури власності ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» та інформацією, наданою Депозитарною установою ТОВ «ОСНОВА-ЦІННІ ПАПЕРИ» (ідентифікаційний код юридичної особи 37044551), відповідно до якої FERREXPO AG (реєстраційний номер СНЕ-109.378.764 Швейцарія) є єдиним акціонером ПрАТ «Полтавський збагачувальний комбінат», 99% акцій ERREXPO AG належать компанії Ferrexpo Plc. (реєстраційний номер 05432915, Великобританія), а 1% належить громадянину Швейцарії ОСОБА_9 . Станом на 31.03.2025 найбільшими акціонерами Ferrexpo Plc. є: Fevamotinico S.a.r.l. (реєстраційний номер B128246, Люксембург) володіє 49,32% акціонерного капіталу Ferrexpo Plc.; BlackRock володіє 4,04% акціонерного капіталу Ferrexpo Plc.; Morgan Stanley володіє 3,65% акціонерного капіталу Ferrexpo Plc.; UBS володіє 2,74% акціонерного капіталу Ferrexpo Plc.; Interactive Brokers володіє 3,54% акціонерного капіталу Ferrexpo Plc.; Hargreaves Lansdown володіє 2,48% акціонерного капіталу Ferrexpo Plc. Fevamotinico Minco Limited (реєстраційний номер 233846, Кіпр), є єдиним власником компанії Fevamotinico S.a.r.l. Credit Suisse Trust Limited (реєстраційний номер 200102202E, Сінгапур) є єдиним зареєстрованим акціонером Fevamotinico Minco Limited. Компанія Credit Suisse Trust Limited є дочірньою компанією швейцарського фінансового холдингу UBS Group AG. Разом з цим, BlackRock та UBS входять до групи компаній UBS Group AG. Також за інформацією, наданою Депозитарною установою, дискреційний траст The Minco Trust (Сінгапур) був створений у 2007 році на підставі трастового договору. За інформацією Credit Suisse Trust Limited, як довірчого власника трасту The Minco Trust, нинішніми вигодоодержувачами даного трасту є ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Представник відповідача в судових засіданнях підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених в останній та додаткових поясненнях, просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, як незаконне та необґрунтоване.
Представник позивача у судовому засіданні 29.01.2026 підтримав правову позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу, додаткових поясненнях, заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
В судове засідання, призначене на 14.05.2026 не прибув, надав клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на залучення його до участі в іншому судовому процесі у Полтавському окружному адміністративному суді.
Слід зазначити, що жодних доказів на підтвердження вказаних у клопотанні обставин із зазначенням номеру справи, дати та часу такого судового процесу разом з клопотанням не надано.
Колегія суддів зауважує, що перевіркою відомостей, наявних на офіційному веб-сайті Полтавського окружного адміністративного суду у розділі «Список справ, призначених до розгляду на 14.05.2026», не підтверджено участі ані Смольського Ю. С. в іншому судовому засіданні, ані Смольського Ю. С., як представника позивача (ПрАТ «Полтавський ГЗК») у будь-якому з призначених на 14.05.2026 судових засідань, у зв`язку з чим, колегія суддів не може вважати поважними причини неприбуття представника позивача у судове засідання, призначене на 14.05.2026 о 14 год. 00 хв. у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду по справі № 440/10547/25.
Відповідно до приписів частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Колегією суддів не встановлено таких випадків. При цьому, враховує, що 09.04.2026 та 23.04.2026 судові засідання у справі № 440/1054725 відкладались саме у зв`язку із задоволенням клопотань ОСОБА_12 про відкладення розгляду справи.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки,
Згідно з приписами пункту 2 частини 3 статті 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.
Надаючи оцінку поданому клопотанню, колегія суддів виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи належне повідомлення ПрАТ «Полтавський ГЗК» про дату, час та місце розгляду справи, викладення представником позивача у відзиві на апеляційну скаргу своєї правової позиції, надання додаткових письмових пояснень та можливість розгляду справи за наявними матеріалами без надання додаткових усних пояснень представника позивача, у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи слід відмовити.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ПрАТ «Полтавський ГЗК» з 05.01.1995 зареєстровано у статусі юридичної особи, про що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22.09.2004 вчинено запис за №15841200000000014 (т. 2 а. с. 1-4). Основним зареєстрованим видом економічної діяльності позивача за КВЕД є добування залізних руд. Функції керівника юридичної особи виконує ОСОБА_13 . У переліку засновників (учасників) юридичної особи значиться: «Акціонери відповідно до реєстру». 
З розширеного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПрАТ «Полтавський ГЗК» (т. 2 а. с. 12-21) суд встановив, що у графі «Інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи» значиться, що кінцевий бенефіціарний власник відсутній. Причина відсутності кінцевого власника: «неможливо визначити КБВ через наявність у структурі власності публічної компанії, акції якої допущені до торгів на Лондонській Фондовій Біржі».
20.02.2025 Товариство через електронний кабінет подало до контролюючого органу податкову декларацію з ПДВ за січень 2025 року (реєстраційний номер 9038378680) разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у СЕА ПДВ та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Додаток 3), де в рядку 20.2 задекларовано суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, у розмірі 182 949 148,00 грн (т. 1 а.с. 30-41).
У зв`язку з цим головним державним інспектором відділу податкового адміністрування підприємств гірничо-добувної галузі Криворізького управління податкового адміністрування підприємств СМУДПС Собко О. І. відповідно до пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України у порядку, встановленому статтею 76 Податкового кодексу України, у період з 21.02.2025 по 11.03.2025 було проведено камеральну перевірку достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість платника податку, щодо якого (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників якого) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) за лютий 2025 року (податкова декларація з ПДВ від 20.02.2025 № 9038378680).
Результати камеральної перевірки було оформлено актом від 11.03.2025 № 154/32-00-50-01/00191282, у якому на підставі приписів пункту 200.4-1 статті 200 Податкового кодексу України сформульовано висновок про відсутність у ПрАТ «Полтавський ГЗК» права на отримання бюджетного відшкодування, задекларованого у податковій декларації з ПДВ за січень 2025 року (від 20.02.2025 №9038378680) у розмірі 182 949 148,00 грн.
Такий висновок відповідач мотивував встановленими перевіркою обставинами того, що ОСОБА_4 є бенефіціарним власником та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ «Полтавський ГЗК» у розмірі 49,3%. Водночас Указом Президента України від 12.02.2025 № 81/2025 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.02.2025 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яким до громадянина України ОСОБА_4 відповідно до Закону України «Про санкції» застосовано обмежувальні заходи (санкції) шляхом, зокрема, зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань. 
Не погодившись із висновком камеральної перевірки, платник у порядку, визначеному пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України, 02.04.2025 подав до контролюючого органу заперечення до акта про результати камеральної перевірки (т. 1 а. с. 22-29), внаслідок чого на підставі підпункту 20.1.4 статті 20, підпункту 78.1.5 статті 78, пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України з урахуванням Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» начальник СМУДПС Микола Чмерук 10.04.2025 підписав наказ № 83-п, яким призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПрАТ «Полтавський ГЗК» з метою дослідження питань, які є предметом заперечень платника (т. 1 а. с. 120 зворот).
Під час проведення документальної невиїзної перевірки Товариству надсилався запит №2315/6/32-00-07-08 від 02.06.2025, в якому контролюючий орган у зв`язку з відсутністю актуальної інформації про засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників прохав надати, крім іншого, копію статуту Товариства, інформацію про структуру власності Товариства та про склад Наглядової ради Товариства (т. 1 а. с. 121-123).
У зв`язку з обставинами ненадання ПрАТ «Полтавський ГЗК» станом на 20.06.2025 (останній день проведення перевірки) жодного документа на запит, посадовими особами контролюючого органу 20.06.2025 було складено акт № 119/32-00-07-13/00191282 про ненадання до перевірки документів ПрАТ «Полтавський ГЗК» (т. 1 а. с. 124).
Як зазначено у позовній заяві, будь-яких документів платником податків до заперечень на акт не додавалось, тому що камеральна перевірка не передбачає аналізу документів, а здійснюється на підставі даних декларацій та реєстрів контролюючого органу згідно зі статтею 75 Податкового кодексу України.
27.06.2025 контролюючим органом складено акт № 443/32-00-07-19/00191282 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПрАТ «Полтавський ГЗК» (код ЄДРПОУ 00191282) з метою дослідження питань, які є предметом заперечень ПрАТ «Полтавський ГЗК» (код ЄДРПОУ 00191282) 01.04.2025 № 4641/1893 (від 02.04.2025 вх. №2753/6/ЕКПП) на акт від 11.03.2025 № 154/32-00-50-01/00191282», висновком якого, крім іншого, встановлено, що ПрАТ «Полтавський ГЗК» на порушення підпункту «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та у відповідності до підпункту 200.4-1, 200.12-1, 200.14-1, абз. «в» пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України не має права на отримання бюджетного відшкодування за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки по декларації з ПДВ за січень 2025 року у сумі 182 949 148,00 грн (т. 1 а. с. 127-132).
17.07.2025 на підставі висновків акта перевірки від 27.06.2025 № 443/32-00-07-19/00191282 відповідач сформував податкове повідомлення-рішення № 000/461/32-00-07-04-19, яким повідомлено ПрАТ «Полтавський ГЗК» про відсутність права на врахування суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування за період січень 2025 року та відсутність права на врахування суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у розмірі 182 949 148,00 грн за податковою декларацією № 9038378680 від 20.02.2025 (т. 1 а. с.125).
Позивач, не погодившись із правомірністю висновків перевірки та сформованим на підставі таких висновків податковим повідомленням-рішенням, звернувся з позовом до суду, в якому просить скасувати у повному обсязі вищезазначене податкове повідомлення-рішення з мотивів його протиправності.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність достатніх фактичних та юридичних підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №000/461/32-00-07-04-19 у повному обсязі з мотивів недоведеності належними і достатніми доказами висновку документальної невиїзної перевірки щодо того, що ОСОБА_4 є бенефіціарним власником, який опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ «Полтавський ГЗК» у розмірі 49,3%, а також з огляду на порушення відповідачем процедури призначення та проведення документальної невиїзної перевірки.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів враховує таке.
Щодо посилання представника позивача на обставини незаконності призначення у порядку підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України та проведення документальної перевірки за наслідками розгляду заперечень платника на акт камеральної перевірки після спливу строку, передбаченого спеціальною нормою статті 200 ПК України, та за відсутності для цього підстав слід вказати, що правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпунктів 20.1.2, 20.1.4, 20.1.14, 20.1.19-1, 20.1.26, 20.1.46 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом; проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів; виконувати рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняті у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", у сферах відносин, які регулюються цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; користуватися інформаційними базами даних державних органів, державними, у тому числі урядовими, системами зв`язку і комунікацій, мережами спеціального зв`язку та іншими технічними засобами відповідно до закону; під час проведення перевірки та розгляду результатів перевірки отримувати письмові пояснення від посадових (службових) осіб з питань, що стосуються предмета перевірки, та їх документальне підтвердження.
За приписами пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.
Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.
За змістом пункту 76.1 статті 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Згідно з пунктом 76.3 статті 76 ПК України, камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання, крім камеральної перевірки податкової декларації або уточнюючого розрахунку (у разі подання), у складі яких подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, строк проведення якої визначений статтею 200 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 200.10 статті 200 ПК України, у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).
Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, що проводиться протягом 20 календарних днів, наступних за граничним строком подання податкової декларації або уточнюючого розрахунку (у разі подання), а якщо такі документи були подані пізніше - за днем їх фактичного подання, та відповідно до вимог, визначених статтею 76 цього Кодексу, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, відповідно до цього Кодексу.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 20.02.2025, тобто у день, який є граничним строком подання податкової декларації з ПДВ за січень 2025 року, Товариство подало до контролюючого органу податкову декларацію з ПДВ за січень 2025 року (реєстраційний номер 9038378680) разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування (т. 1 а. с. 30-41).
А відтак, з урахуванням приписів пункту 200.10 статті 200 ПК України камеральна перевірка у досліджуваному випадку мала бути проведена у строк до 12.03.2025 включно, що й було зроблено відповідачем, результатом чого є акт камеральної перевірки від 11.03.2025 № 154/32-00-50-01/00191282 (т. 2 а. с. 99-101).
З огляду на норми пункту 200.11 статті 200 ПК України, контролюючий орган має право протягом 40 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку згідно з підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.
Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.
Разом з цим, положеннями пункту 86.7 статті 86 ПК України встановлено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
З урахуванням підпункту 86.7.1 пункту 86.7 статті 86 ПК України акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.
Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
За приписами пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
На виконання вимог пункту 79.1 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Положення підпункту 75.1.2 пункту 75.2 статті 75 та пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України, визначають загальний порядок проведення документальних позапланових перевірок.
Згідно з підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки в порядку, визначеному пунктом 86.7 статті 86 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі якщо платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.
Наказ про проведення документальної позапланової перевірки з підстав, зазначених у цьому підпункті, видається:
у разі розгляду заперечення до акта перевірки, - контролюючим органом, який проводив перевірку.
Аналіз змісту зазначеної правової норми дозволяє дійти висновку, що проведення документальної позапланової перевірки на цій підставі є законним лише за дотримання сукупності умов, а саме: подання заперечень до акта перевірки, або скарги на прийняте податкове повідомлення-рішення, наявність вимог про повний або частковий перегляд результатів перевірки або скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, вказівка платником податків на обставини, які не були досліджені під час перевірки, розгляд заперечення до акта перевірки та неможливість перевірки таких обставин без проведення перевірки.
Як вбачається з матеріалів справи, ініціюванню документальної позапланової перевірки позивача у спірних правовідносинах передувало проведення Східним МУ ДПС по роботі з ВПП на підставі пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України у порядку, встановленому статтею 76 Податкового кодексу України, у період з 21.02.2025 по 11.03.2025 камеральної перевірки достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість платника податку, щодо якого (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників якого) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) за лютий 2025 року (податкова декларація з ПДВ від 20.02.2025 № 9038378680), з висновками якої (відсутність у ПрАТ «Полтавський ГЗК» права на отримання бюджетного відшкодування, задекларованого у податковій декларації з ПДВ за січень 2025 року (від 20.02.2025 № 9038378680) у розмірі 182 949 148,00 грн), оформленої актом від 11.03.2025 № 154/32-00-50-01/00191282, не погодився позивач та у порядку, визначеному пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України, подав до контролюючого органу заперечення від 01.04.2026 № 4641/1893 до акта про результати камеральної перевірки № 154/32-00-50-01/00191262. 
Враховуючи отримані заперечення, на адресу ПрАТ «Полтавський ГЗК» рекомендованим листом від 02.04.2025 № 1362/6/32-00-50-01-05-06 було направлено повідомлення про час та місце розгляду заперечень.
Постійною комісією Східного МУ ДПС по роботі з ВПП з розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок, що створена на підставі наказу від 09.08.2022 № 114 «Про створення постійної комісії з розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок» (із змінами), розглянуто надані заперечення в присутності представників (уповноважених осіб) ПрАТ «Полтавський ГЗК» - 09 квітня 2025 року.
Вищевказані обставини не заперечуються сторонами та підтверджуються дослідженими матеріалами справи.
За результатами розгляду заперечень, у зв`язку з тим, що платник податків до своїх заперечень додав документи (зокрема: копію витягу з ЄДР щодо Товариства), та посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, з метою недопущення порушення прав платника податків та втрат бюджету, комісія прийшла до висновку щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України, для дослідження документів та обставин, які могли б спростувати або підтвердити позицію платника та висновки акту камеральної перевірки, у зв`язку з чим, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.2 статті 79 ПК України, з урахуванням Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), з метою дослідження питань, які є предметом заперечень ПрАТ «Полтавський ГЗК» від 01.04.2025 № 4641/1893 (вх. 02.04.2025 №2453/6/екпп) на акт камеральної перевірки від 11.03.2025 № 154/32-00-50-01/00191282, прийнято рішення про проведення документальної позапланової перевірки з 02.06.2025 тривалістю 15 робочих днів у формі наказу від 10.04.2025 № 83-п.
Про результати розгляду заперечень ПрАТ «Полтавський ГЗК» повідомлено листом від 11.04.2025 № 1508/32-00-50-01-05.
Наказ Східного МУ ДПС по роботі з ВПП від 10.04.2025 № 83-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПрАТ «Полтавський ГЗК» на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.2 статті 79 ПК України надіслано на адресу підприємства поштою 11.04.2025.
З огляду на встановлені у цій справі обставини та з урахуванням вимог вищенаведених норм права, колегія суддів вважає, що оскільки позивачем було надано заперечення на висновки акту камеральної перевірки про повний перегляд результатів перевірки, які були розглянуті відповідною комісією з дотриманням вимог підпункту 86.7.1 пункту 86.7 статті 86 ПК України, однак через посилання позивача у запереченнях на обставини, оцінка яких неможлива без проведення документальної перевірки, у Східного МУ ДПС по роботі з ВПП були наявні підстави для видання вищевказаного наказу на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України.
Посилання позивача, з якими помилково погодився суд першої інстанції, про те, що відповідач міг прийняти рішення про проведення документальної перевірки лише у строк до 12.03.2025, з огляду на дату подання платником заперечень - 01.04.2025, які надійшли до контролюючого органу лише 02.04.2025 (вх. №2753/6/ЕКПП), та з урахуванням вимог підпункту 86.7.1 пункту 86.7 статті 86 ПК України, є хибними та такими, що ґрунтуються на помилковому розумінні норм ПК України.
Видання 10.04.2025 наказу «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПрАТ «Полтавський ГЗК» № 83-п не є обставиною, яка б свідчила про недотримання відповідачем строку, установленого пунктом 200.11 статті 200 ПК України, оскільки вказаною нормою встановлено граничний термін для проведення перевірок на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, в той час як у спірних правовідносинах наказ видано на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України.
Судом першої інстанції не враховано, що призначенню документальної позапланової невиїзної перевірки ПрАТ «Полтавський ГЗК» на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України передувало проведення камеральної перевірки, незгода з висновками якої і мало наслідком призначення документальної позапланової невиїзної перевірки, яка у даному випадку є похідною від камеральної перевірки, правомірність якої позивачем не оскаржується.
Акт від 27.06.2025 № 443/32-00-07-19/00191282 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПрАТ «Полтавський ГЗК» (код ЄДРПОУ 00191282) складено саме за результатами дослідження питань, які є предметом заперечень ПрАТ «Полтавський ГЗК» (код ЄДРПОУ 00191282) від 01.04.2025 № 4641/1893 (від 02.04.2025 вх. № 2753/6/ЕКПП) на акт від 11.03.2025 № 154/32-00-50-01/00191282».
За таких обставин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що акт перевірки від 27.06.2025 № 443/32-00-07-19/00191282 складений відповідачем за наслідками незаконної перевірки.
Щодо правомірності встановлених за наслідками документальної позапланової невиїзної перевірки ПрАТ «Полтавський ГЗК» (код ЄДРПОУ 00191282) порушень підпункту «б» пункту 200.4 статті 200 ПК України, внаслідок яких позивач у відповідності до пунктів 200.4-1, 200.12-1, підпункту «в» пункту 200.14, пункту 200.14-1 статті 200 ПК України, не має права на отримання бюджетного відшкодування за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки по декларації з податку на додану вартість за січень 2025 року в сумі 182 949 148 грн колегія суддів зазначає таке.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків, регламентовано статтею 200 ПК України.
Відповідно до пункту 200.1 означеної норми сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.2 статті 200 ПК України передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
За приписами пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з пунктом 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Відповідно до пункту 200.8 статті 200 ПК України до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.
Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики (пункт 200.9 статті 200 ПК України).
Як визначено пунктом 200.14 статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:
б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення-рішення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;
в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення-рішення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
Приписами пункту 200.14-1 статті 200 ПК України встановлено, що якщо протягом періоду проведення контролюючим органом камеральної або документальної перевірки прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", такий контролюючий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення-рішення, в якому зазначається відмова в наданні бюджетного відшкодування.
Таке податкове повідомлення-рішення не підлягає оскарженню.
Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, контролюючим органом, як під час камеральної перевірки, за результатами якої складено акт від 11.03.2025 № 154/32-00-50-01/00191282, так і під час документальної позапланової невиїзної перевірки (акт від 27.06.2025 № 443/32-00-07-19/00191282) не було виявлено невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2025 року від 20.02.2025 № 9038378680. 
Натомість, в межах камеральної перевірки, контролюючим органом зроблено висновок, що оскільки ОСОБА_4 є бенефіціарним власником та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ «Полтавський ГЗК» код ЄДРПОУ 00191282 у розмірі 49,3 % та за даними Державного реєстру санкцій до ОСОБА_4 ( ОСОБА_14 ) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції» від 14.08.2014 № 1644-VII прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), зокрема щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань, з урахуванням норм підпунктів 200.4-1, 200.12-1 статті 200 ПК України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою) та Указу Президента України від 12.02.2025 № 81/2025 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України» від 12 лютого 2025 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (Додаток 1, позиція 3. Дата прийняття рішення про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку встановленому Законом України від 14 серпня 2014 року № 1644-VІІ «Про санкції»: 12.02.2025. Термін дії санкцій – безстроково), ПрАТ «Полтавський ГЗК» не має права на отримання бюджетного відшкодування від`ємного значення згідно податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2025 року у розмірі 182 949 148 грн.
Згідно з приписами пункту 200.4-1 статті 200 ПК України платники податку, щодо яких у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення.
Суми такого від`ємного значення зараховуються у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для вищевказаного висновку є відповідно до пункту 74.3 статті 74, підпункту 83.1.2 пункту 83.1 статті 83, підпункту 191.1.46 пункту 191.1 статті 191 ПК України наведена у Акті перевірки податкова інформація, яка наявна в інформаційних базах ДПС та зібрана в межах організації і проведення цієї перевірки, у тому числі представлена ПрАТ "Полтавський ГЗК" та результати її опрацювання.
Під час перевірки платнику 02.06.2025 направлено засобами поштового зв`язку запит щодо надання документів та надання пояснень з питань, що виникли під час перевірки від 02.06.2025 № 2315/6/32-00-07-08, з одночасним надсиланням до електронного кабінету, на який отримано від ПрАТ "Полтавський ГЗК" відповідь від 12.06.2025 № 4618/2623 (вх. до Східного МУ ДПС по роботі з ВПП від 13.06.2025 № 5297/6/екпп), в якій зазначено, що контролюючий орган вимагає надання документів, що не стосується питань, які передбаченні другим реченням підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України та наказом від 10.04.2025 № 83-п.
У зв`язку з ненаданням до поточної перевірки документів та пояснень перевіряючими Східного МУ ДПС по роботі з ВПП складено акт «Про ненадання до перевірки оригіналів, належним чином завірених копій первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів при проведенні позапланової документальної невиїзної перевірки ПрАТ "Полтавський ГЗК" (код за ЄДРПОУ 00191282) від 20.06.2025 № 119/32-00-07-13/00191282.
Відповідно до пункту 2.6, 2.7 акту перевірки від 27.06.2025 № 443/32-00-07-19/00191282 (далі – Акт перевірки) під час перевірки відповідно до підпункту 19-1.1.46 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України використовувалася інформація комп`ютерних баз даних та автоматизованих інформаційних систем державної податкової служби: ІС «Податковий блок», «Зустрічні звірки», «Податковий аудит», «Аналітична система» «Обробка ПЗ та платежів», «Облік платежів», Єдиний реєстр податкових накладних, Картка платника податків, Моніторинг реєстру платників ПДВ, податкова інформація отримана контролюючим органом у спосіб, який передбачений статтями 72, 73, 83 ПК України.
Як вбачається зі змісту Акту перевірки, відповідно до схематичного зображення структури власності ПрАТ «Полтавський ГЗК» згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відображено учасників структури власності ПрАТ «Полтавський ГЗК» код ЄДРПОУ 00191282: акціями підприємства ПрАТ «Полтавський ГЗК» володіє: 100 % «Ferrexpo AG», країна – Швейцарія. Акції «Ferrexpo AG» належить: 99,999999% «Ferrexpo PLС», країна – Сполучене Королівство; 0,000001% ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), громадянин Швейцарської Конфедерації.
Інша фізична особа, що здійснює контроль, зазначено з позначкою «відсутня».
Керуючись статтею 74 ПК України та Методологією визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2023 р. № 1011 (далі – Методологія), під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки також використано документи, які малися у розпорядженні контролюючого органу, зокрема:
- податкова звітність з ПДВ із податку на додану вартість від 20.02.2025 № 9038378680 ПрАТ «Полтавський ГЗК» (код ЄДРПОУ 00191282);
- Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (у якому відображено учасників структури власності ПРАТ «Полтавський ГЗК» код ЄДРПОУ 00191282: акціями підприємства ПрАТ «Полтавський ГЗК» володіє: 100 % «Ferrexpo AG», країна – Швейцарія. Акції «Ferrexpo AG» належить: 99,999999% «Ferrexpo PLС», країна – Сполучене Королівство; 0,000001% ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), громадянин Швейцарської Конфедерації. Інша фізична особа, що здійснює контроль, зазначено з позначкою «відсутня»);
- Звіт незалежного аудитора за 2023 рік по ПрАТ «Полтавський ГЗК» (вх. № 4777/6/ЕКПП від 10.06.2024), за даними якого станом на 31 грудня 2023 року Компанія має єдиного акціонера Ferrexpo AG, якому належить 100% акцій (310000 000 шт, є основною виробничою потужністю для групи підприємств, які знаходяться під контролем компанії Ferrexpo рlс (спільно іменуються як "Група компаній Ferrexpo"), яка є публічною компанією, акції якої котируються на Лондонській фондовій біржі. Частку менше 50% в компанії Ferrexpo рlс у кінцевому рахунку утримує компанія Мinсо Trust, яка була створена для управління часткою участі у Групі компаній Ferrexpo, яка належить ОСОБА_6 та його найближчим родичам...»;
- дані Проміжного результату за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024 компанії Ferrexpo PLC (опублікованого 31.07.2024 на офіційному веб-сайті www.ferrexpo.com), відповідно до яких «Найбільшим акціонером групи є «Fevamotinico S.a.r.l.» («Fevamotinico»), компанія, яка зареєстрована в Люксембурзі. Fevamotinico в кінцевому підсумку повністю належить «The Minco Trust», яка в свою чергу належить ОСОБА_6 та двоє інших членів його родини є бенефіціарами. На момент опублікування цього звіту, Fevamotinico володіє 49,3 % акціонерного капіталу «FERREXPO PLC» (31.12.2023 – 49,3%, 30.06.2023 – 49,5%).»;
- ухвалу колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 30.01.2025 по справі № 757/39743/23-к (розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, https://reyestr.court.gov.ua/Review/124916819), якою залишено без змін ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 вересня 2023 року, якою накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на корпоративні права наступних юридичних осіб, а саме на 49,5% статутного капіталу ПРАТ «Полтавський ГЗК» код ЄДРПОУ 00191282 у вигляді 153 450 000 простих іменних акцій, кінцевим бенефіціарним власником та опосередкованим володільцем яких є ОСОБА_4 ;
- ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2023 по справі № 910/268/23 про забезпечення позову, у якій зазначено, що ОСОБА_4 є власником та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ «Полтавський ГЗК» (код ЄДРПОУ 00191282) у розмірі 50,3%;
- постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.01.2024 по справі № 910/268/23.
На підтвердження правомірності висновків Акту перевірки відповідачем також надано лист Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.02.2026 № 46-1758/26, яким повідомлено, що: «..Відповідно до річної декларації ОСОБА_8 за 2016, поданої як Народним депутатом України, останній задекларував, що через Minco Trust є власником акцій Ferrexpo Рlс……Крім того, згідно Проспекту емісії акцій Ferrexpo рlс від 2007 про продаж 152,097,932 акцій компанії та допуск до офіційного списку Управління фінансових послуг та до торгів на Лондонській фондовій біржі (ІРО), зазначено, що акціонер продавець (Fevamotinico S.a.r.l) повністю контролюється Minco Trust, серед бенефіціарів якого є ОСОБА_7 . Хоча Групою надалі керуватиме виконавчий комітет, членом якого є ОСОБА_7 , який зараз не є учасником і не буде учасником після Глобальної пропозиції, проте ОСОБА_7 матиме змогу опосередковано впливати на бізнес Групи через свою бенефіціарну частку в Minco Trust, яке, як власник усього випущеного капіталу акціонера-продавця, має можливість контролювати всі дії, які потребують схвалення акціонерів, у тому числі схвалення значних корпоративних правочинів, і він також буде невиконавчим директором Компанії.…Крім всього іншого, відповідно до витягу з Офіційного комерційного реєстру Кантону Цуг Швейцарії (Handelsregisteramt des Kantons Zug) https://zg.chregister.ch/cr-portal/auszug/auszug.xhtml?uid=CHE-109.378.764 в період з 21.11.2008 по 02.03.2020 року ОСОБА_7 виступав уповноваженим підписантом компанії FERREXPO AG, з правом колективного підпису…Відповідно до витягу з Центрального реєстру підприємств Данії (Det Centrale Virksomhedsregister, CVR) https://datacvr.virk.dk/enhed/virksomhed/30700279, починаючи з 14.04.2008 і до цього часу (через компанію Vorskla Steel Holdings Limited, Кіпр) Костянтин Жеваго є бенефіціарним власником компанії VORSKLA STEEL DENMARK A/S (CVR-номер 30700279, місцезнаходження: Хавневей, буд. 31, Фредеріксверк, Данія, 3300) - опосередкована участь і право голосу становлять 100%). При цьому, в період з 27.02.2009 до 24.03.2022 одним із власників компанії виступала вищезгадана Fevamotinico SaRL. Тобто, Костянтин Жеваго здійснював контроль над VORSKLA STEEL DENMARK A/S та реалізовував своє право голосу в управлінні цією компанією, в тому числі, через Fevamotinico SaRL, що свідчить про підконтрольність ОСОБА_6 компанії Fevamotinico SaRL. Наведені факти свідчать про те, що компанії ПрАТ «Полтавський ГЗК», ТОВ «Єристівський ГЗК», ТОВ «Біланівський ГЗК», ТОВ «ФЕРРЕКСПО СЕРВІС», FERREXPO AG, FERREXPO Plc, Fevamotinico SaRL та Minco Trust належать Костянтину Жеваго та знаходяться під його контролем.
Указом Президента України № 81/2025 від 12.02.2025 введено в дію рішення РНБО від 12 лютого 2025 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яким на певних осіб, у тому числі стосовно ОСОБА_4 ( ОСОБА_15 ) Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , Громадянство UA, податковий номер НОМЕР_1 , накладено безстроково персональні санкції:
1) позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення; 
2) блокування активів – тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними; 
3) обмеження торговельних операцій (повне припинення); 
4) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення); 
5) запобігання виведенню капіталів за межі України; 
6) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; 
7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах; 
8) заборона користування радіочастотним спектром України; 
9) обмеження або припинення надання електронних комунікаційних послуг і використання електронних комунікаційних мереж (повне припинення); 
10) заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб – резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом; 
11) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України (повна заборона); 
12) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність; 
13) запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю; 
14) припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони; 
15) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності; 
16) заборона на набуття у власність земельних ділянок; 
17) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом (заборона укладення договорів та вчинення правочинів; заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, виданих цією особою; заборона виплати дивідендів або інших платежів, пов`язаних із корпоративними правами (правом власності на частку, акції, паї) на користь особи щодо якої застосовані санкції та осіб, що діють від її імені).
З преамбули Закону України від 14 серпня 2014 року №1644-VII «Про санкції» (далі - Закон № 1644-VII) слідує, що інститут санкцій законодавець запровадив з метою невідкладного та ефективного реагування на наявні і потенційні загрози національним інтересам і національній безпеці України, включаючи ворожі дії, збройний напад інших держав чи недержавних утворень, завдання шкоди життю та здоров`ю населення, захоплення заручників, експропріацію власності держави, фізичних та юридичних осіб, завдання майнових втрат та створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод.
Частиною першою статті 1 Закону № 1644-VII встановлено, що з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).
Частиною першою статті 2 Закону № 1644-VII визначено, що правову основу застосування санкцій становлять Конституція України, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закони України, нормативні акти Президента України, Кабінету Міністрів України, рішення Ради національної безпеки та оборони України, відповідні принципи та норми міжнародного права.
Згідно із частиною третьою статті 5 Закону № 1644-VII рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1-21, 23-25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.
На виконання вимог частини п`ятої 5 статті 5 Закону № 1644-VII реалізація санкцій щодо особи, щодо якої застосовано санкції, у сфері відносин, які регулюються Податковим кодексом України та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, забезпечується контролюючим органом шляхом здійснення заходів, передбачених пунктом 21-1.1 статті 21-1 ПК України.
Згідно із статтею 21-1 ПК України контролюючі органи виконують рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняті у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», шляхом здійснення таких заходів:
анулювання ліцензій на право здійснення діяльності у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального - у разі застосування санкції щодо анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності;
відмова/зупинення у поверненні помилково та/або надміру сплачених сум податків та зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, пені, штрафів - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;
відмова в наданні розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), а також у прийнятті рішення про перенесення строків сплати розстрочених (відстрочених) сум - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;
зупинення/відмова в наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань.
Підставою для здійснення контролюючим органом заходів, визначених пунктом 21-1.1 цієї статті, є рішення про застосування (внесення змін) спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняте у порядку, встановленому Законом України «Про санкції».
Згідно із пунктом 200.12-1 статті 200 ПК України з дати прийняття рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», зупиняються бюджетне відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування та перебіг строків здійснення такого бюджетного відшкодування, визначених цією статтею.
Зазначена в абзаці першому цього пункту сума бюджетного відшкодування залишається доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та перераховується цим органом на рахунок платника податку в обслуговуючому банку/небанківському надавачі платіжних послуг та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України, протягом п`яти операційних днів з дати прийняття рішення про скасування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України «Про санкції».
Таким чином, з наведеного слідує, що держава обмежує право осіб, щодо яких прийнято рішення про застосування (внесення змін) спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) в одержанні коштів з держаного бюджету України.
Законом України від 18.06.2024 № 3813-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей податкового адміністрування під час воєнного стану для платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства», який набрав чинності з 01.08.2024, ПК України було доповнено, зокрема, підпунктом 14.1.241-1 такого змісту:
"14.1.241-1. Термін "кінцевий бенефіціарний власник" вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".
Відповідно до преамбули Закону України від 06.12.2019 № 361-IX "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", який набрав чинності з 28.04.2020, цей Закон спрямований на захист прав та законних інтересів громадян, суспільства і держави, забезпечення національної безпеки шляхом визначення правового механізму запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (надалі – Закон № 361-IX).
За визначенням, наведеним у пункті 30 частини першої статті 1 вказаного Закону, кінцевий бенефіціарний власник - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція.
Кінцевим бенефіціарним власником є:
для юридичних осіб - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння);
для трастів, утворених відповідно до законодавства країни їх утворення, - засновник, довірчий власник, захисник (за наявності), вигодоодержувач (вигодонабувач) або група вигодоодержувачів (вигодонабувачів), а також будь-яка інша фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність трасту (в тому числі через ланцюг контролю/володіння);
для інших подібних правових утворень - особа, яка має статус, еквівалентний або аналогічний особам, зазначеним для трастів.
Ознакою здійснення прямого вирішального впливу на діяльність є безпосереднє володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи.
Ознаками здійснення непрямого вирішального впливу на діяльність є принаймні володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трасти або інші подібні правові утворення, чи здійснення вирішального впливу шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи, або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, незалежно від формального володіння.
При цьому кінцевим бенефіціарним власником не може бути особа, яка має формальне право на 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі, але є комерційним агентом, номінальним власником або номінальним утримувачем, або лише посередником щодо такого права.
Положеннями частини першої статті 5-1 Закону № 361-IX передбачено, що юридичні особи повинні мати інформацію про кінцевого бенефіціарного власника або його відсутність та структуру власності.
Юридичні особи зобов`язані подавати інформацію про кінцевого бенефіціарного власника або про його відсутність та структуру власності для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Юридичні особи, які є засновниками (учасниками) юридичних осіб, і фізичні особи, які є засновниками (учасниками) юридичних осіб та/або здійснюють вирішальний вплив на їхню діяльність, зобов`язані надавати на запит юридичних осіб інформацію, необхідну для подання юридичною особою для внесення або актуалізації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань інформації про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи, а також самостійно повідомляти юридичних осіб про зміну кінцевого бенефіціарного власника та/або структури власності юридичної особи протягом 5 робочих днів з дати виникнення такої зміни.
Методологія визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника розробляється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, за результатами проведеного обговорення з громадськістю, затверджується Кабінетом Міністрів України та Національним банком України.
Відповідно до абзацу четвертого частини другої статті 5-1 Закону України від 06 грудня 2019 № 361-ІХ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» Кабінет Міністрів України постановою від 19 вересня 2023 р. № 1011 затверджено Методологію визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника (далі - Методологія).
Відповідно до пункту 2 Методології остання поширюється на юридичних осіб приватного права, утворених і зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім осіб, визначених частиною восьмою статті 5-1 Закону № 361-ІХ.
На виконання вимог частини третьої статті 5-1 Закону № 361-IX юридичні особи зобов`язані підтримувати відомості про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи в актуальному стані, повідомляти державного реєстратора про зміни протягом 30 робочих днів з дня їх виникнення та подавати державному реєстратору документи, що підтверджують зазначені зміни, у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Водночас, за визначенням частини восьмої статті 5-1 Закону № 361-ІХ вимоги цієї статті не поширюються на політичні партії, структурні утворення політичних партій, професійні спілки, їх об`єднання, організації профспілок, передбачені статутом профспілок та їх об`єднань, творчі спілки, місцеві осередки творчих спілок, організації роботодавців, їх об`єднання, адвокатські об`єднання, адвокатські бюро, організації, що здійснюють професійне самоврядування у сфері нотаріату, релігійні організації, державні органи, органи місцевого самоврядування, їх асоціації, публічні компанії (юридичні особи, створені у формі публічного акціонерного товариства, акції яких допущені до торгів принаймні на одній фондовій біржі (регульованому ринку) з переліку іноземних фондових бірж (регульованих ринків), який формується в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, на які розповсюджуються вимоги щодо розкриття інформації про кінцевих бенефіціарних власників, рівнозначні тим, що були прийняті Європейським Союзом), державні та комунальні підприємства, установи, організації, торгово-промислові палати, державні пенсійні фонди, житлово-будівельні кооперативи, дачні (дачно-будівельні) кооперативи, садівничі та гаражні (гаражно-будівельні) кооперативи (товариства), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, асоціації власників житлових будинків, внесені до Реєстру неприбуткових установ та організацій сільськогосподарські кооперативи, сільськогосподарські кооперативні об`єднання, відокремлені структурні підрозділи із статусом юридичної особи (крім відокремленого підрозділу іноземної неурядової організації).
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ПрАТ «Полтавський ГЗК» у графі «Інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи» значиться, що кінцевий бенефіціарний власник відсутній. Причина відсутності кінцевого власника: «неможливо визначити КБВ через наявність у структурі власності публічної компанії, акції якої допущені до торгів на Лондонській Фондовій Біржі» (т. 2 а.с. 12-21).
Однак, як вбачається зі змісту Меморандуму щодо структури власності та контролю над Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), переклад якого з англійської на українську мову додано позивачем до матеріалів справи, Компанія та її прямі або непрямі дочірні компанії – «Група» є публічною компанією з обмеженою відповідальністю, а не публічним акціонерним товариством, як того вимагає частина восьма статті 5-1 Закону № 361-ІХ.
З огляду на таку обставину, та враховуючи, що позивач створений також у формі приватного акціонерного товариства, а не публічного акціонерного товариства, колегія суддів зауважує, що він не підпадає під виключення, передбачене частиною восьмою статті 5-1 Закону № 361-ІХ, і на нього розповсюджується як дія вказаної статті так і Методологія.
Отже, позивач зобов`язаний підтримувати відомості про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи в актуальному стані.
Відповідно до пункту 5 Методології визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника або встановлення факту його відсутності включає в себе такі етапи:
1) дослідження ознак, характеру та міри (рівня, ступеня, частки) прямого вирішального впливу на діяльність юридичної особи шляхом безпосереднього володіння фізичною особою ключовою часткою статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи;
2) дослідження ознак, характеру (вигоди, інтересу) та міри (рівня, ступеня, частки) непрямого вирішального впливу (контролю) на діяльність юридичної особи шляхом володіння фізичною особою ключовою часткою статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трастів або інших подібних правових утворень чи здійснення вирішального впливу на діяльність юридичної особи шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення незалежно від формального володіння;
3) дослідження інформації про засновників, довірчих власників, захисників (у разі наявності), вигодоодержувачів (вигодонабувачів) або групу вигодоодержувачів (вигодонабувачів), а також про будь-яких інших фізичних осіб, які здійснюють вирішальний вплив на діяльність трасту або іншого подібного правового утворення (зокрема через ланцюг контролю / володіння), у випадку їх наявності у структурі власності юридичної особи та/або у випадку утворення юридичної особи - правового утворення, подібного до трасту. Щодо трастів та інших подібних правових утворень, вигодоодержувачі (вигодонабувачі) яких характеризуються певними ознаками або класом, встановлюється інформація про таких вигодоодержувачів (вигодонабувачів), яка б надала можливість встановити їх особу в момент виплати чи реалізації ними належних їм прав;
4) здійснення систематизації, узагальнення, аналізу та документування інформації, отриманої під час дій, визначених підпунктами 1-3 цього пункту;
5) проведення моніторингу та актуалізації (оновлення) інформації про кінцевих бенефіціарних власників.
Кількість осіб, які здійснюють прямий та/або непрямий вирішальний вплив (контроль), не є фіксованою та може бути різною на основі поєднання форм власності, контролю та/або іншого впливу. Якщо в результаті дослідження інформації на наявність ознак вирішального впливу на діяльність юридичної особи встановлено більше однієї особи, кожна така особа вважається кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи.
У розумінні пункту 8 Методології дослідження інформації для визначення кінцевого бенефіціарного власника включає в себе збір та проведення аналізу інформації (даних), необхідної для встановлення вирішального впливу на діяльність юридичної особи, отриманої з джерел, визначених у цьому розділі, та з урахуванням особливостей нормативно-правового регулювання створення, режиму майна, переданого засновниками, державної реєстрації та діяльності юридичної особи, а також ідентифікацію та верифікацію даних, що дають змогу встановити кінцевого бенефіціарного власника.
Згідно з пунктом 10 Методології конкретні форми та шляхи дослідження інформації, аналізу фактичних даних з метою з`ясування ознак і засобів набуття / зміни вирішального впливу визначаються в кожному випадку окремо.
Порядок і етапи дослідження та визначення ознак вирішального впливу, їх обсяг, зміст та послідовність проведення, передбачені цією Методологією, можуть змінюватися залежно від обставин, які виникають під час дослідження наявності впливу на діяльність юридичної особи.
За змістом пункту 12 Методології з`ясування даних, що дають змогу встановити кінцевого бенефіціарного власника, та ознак непрямого вирішального впливу на діяльність юридичної особи може здійснюватися за допомогою інформації, зокрема, яка міститься:
1) у внутрішніх (локальних) документах юридичної особи, які регламентують порядок створення та діяльність юридичної особи залежно від її організаційно-правової форми, а саме в установчих документах (засновницькому договорі, статуті, рішенні про утворення юридичної особи, яка діє на підставі модельного статуту юридичної особи), положеннях про органи управління юридичної особи (положеннях про загальні збори, наглядову раду, раду директорів, виконавчий орган, ревізійну комісію та інші органи, утворені відповідно до рішень юридичної особи);
2) у протоколах засідань органів управління юридичної особи, а саме установчих/загальних зборів засновників/учасників/акціонерів/членів, рішеннях одноосібних/колегіальних органів (наказах, розпорядженнях, рішеннях);
3) у корпоративному договорі, за яким учасники товариства зобов`язуються реалізовувати свої права та повноваження певним чином або утримуватися від їх реалізації;
4) у письмових угодах про здійснення від імені юридичної або фізичної особи правочинів з управління майновими/немайновими правами, набуття/припинення майнових/немайнових прав юридичної або фізичної особи та в документах про стан їх виконання;
5) в обліково-статистичній (адміністративній), фінансовій та податковій звітності, яка ведеться та розкривається юридичною особою відповідно до вимог законодавства, аудиторських звітах, результатах перевірок фінансово-господарської діяльності;
6) у відкритих інформаційних системах, реєстрах і базах даних органів державної влади, саморегулівних організацій, органів суспільного нагляду, засобах масової інформації, соціальних мережах, інших відкритих джерелах та інформації, яка міститься у публічному доступі, в іноземних державних реєстрах, які забезпечують збирання, накопичення та облік інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування;
7) у поясненнях посадових осіб, засновників/учасників/акціонерів/членів юридичної особи, інших документах, що підтверджують можливість вирішального впливу на діяльність юридичної особи, наданих самостійно або на запит юридичної особи;
8) у зверненнях (листах, повідомленнях), які надійшли від фізичних або юридичних осіб, державних, судових, правоохоронних чи розвідувальних органів, щодо діяльності юридичної особи;
9) у документах, що підтверджують державну реєстрацію актів цивільного стану (свідоцтві або витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть);
10) у документах, що підтверджують громадянство (підданство) особи, реєстрацію іноземної юридичної особи у країні її місцезнаходження (витяг із торговельного, банківського, судового реєстру тощо), - у разі утворення юридичної особи, засновником (засновниками) якої є іноземна юридична особа, або у разі змін, пов`язаних із входженням до складу засновників юридичної особи іноземної юридичної особи, якщо засновником юридичної особи є юридична особа - нерезидент. 
Керуючись пунктом 16 Методології під час визначення кінцевого бенефіціарного власника за ознакою непрямого вирішального впливу на діяльність юридичної особи шляхом володіння фізичною особою ключовою часткою статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб досліджується інформація про зв`язки між особами, які можуть бути використані для того, щоб домогтися більшої вигоди для себе, та можуть ґрунтуватися на родинних відносинах, майнових, організаційно-управлінських або договірних відносинах. 
У розумінні пункту 18 Методології ознаки непрямого вирішального впливу шляхом реалізації права контролю встановлюються на підставі, зокрема:
1) надання особою зобов`язуючих вказівок органам управління юридичної особи;
2) ведення особою перемовин щодо вчинення правочинів юридичною особою та узгодження суттєвих умов таких правочинів, які в подальшому лише формально затверджуються або виконуються органами управління юридичної особи без подальшого додаткового затвердження;
3) наявності в особи довіреності на здійснення значних правочинів від імені юридичної особи, що видана на строк більше ніж один рік та не передбачає попереднього погодження таких правочинів органами управління юридичної особи;
4) здійснення особою операцій за банківськими рахунками юридичної особи або наявності можливості блокувати операції за такими рахунками;
5) зазначення особи як засновника (кінцевого бенефіціарного власника, вигодонабувача) юридичної особи під час відкриття рахунків такою юридичною особою, крім випадків, якщо активи такої юридичної особи є частиною активів трасту, фонду, установи, іншого утворення без статусу юридичної особи, засновником (кінцевим бенефіціарним власником, фактичним вигодонабувачем) якого є така особа.
Положеннями статті 83 ПК України визначено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є:
83.1.1. документи, визначені цим Кодексом;
83.1.2. податкова інформація;
83.1.3. експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України;
83.1.4. судові рішення;
83.1.6. податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи;
83.1.7. мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.
З огляду на зміст вищенаведених норми ПК України та положень Методології, контролюючий орган мав право під час проведення перевірки використовувати податкову звітність з ПДВ із податку на додану вартість від 20.02.2025 № 9038378680 ПрАТ «Полтавський ГЗК» (код ЄДРПОУ 00191282), витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (у якому відображено учасників структури власності ПРАТ «Полтавський ГЗК», Звіт незалежного аудитора за 2023 рік по ПрАТ «Полтавський ГЗК» (вх. № 4777/6/ЕКПП від 10.06.2024), дані Проміжного результату за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024 компанії Ferrexpo PLC (опублікованого 31.07.2024 на офіційному веб-сайті www.ferrexpo.com) та судові рішення.
Відповідно до розділу 810000 «Примітки - Корпоративна інформація та Звіт про відповідність вимогам МСФЗ» Звіту незалежного аудитора за 2023 рік по ПрАТ «Полтавський ГЗК» (вх. №4777/6/ЕКПП від 10.06.2024) «…Станом на 31 грудня 2023 року Компанія має єдиного акціонера Ferrexpo AG, якому належить 100% акцій (310 000 000 шт). Аналогічний стан був і на 31 грудня 2022 року. Компанія є основною виробничою потужністю для групи підприємств, які знаходяться під контролем компанії Ferrexpo рlс (спільно іменуються як "Група компаній Ferrexpo"), яка є публічною компанією, акції якої котируються на Лондонській фондовій біржі. 24 травня 2007 року компанія Ferrexpo рlс ("Кінцева материнська компанія") придбала 100% частку в компанії Ferrexpo AG за рахунок обміну акцій, у результаті чого відбулося об`єднання підприємств під спільним контролем. Частку менше 50% в компанії Ferrexpo рlс у кінцевому рахунку утримує компанія Мinсо Trust, яка була створена для управління часткою участі у Групі компаній Ferrexpo, яка належить ОСОБА_6 та його найближчим родичам...».
При проведенні перевірки використано дані Проміжного результату за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024 компанії Ferrexpo PLC (опублікованого 31.07.2024 на офіційному веб-сайті www.ferrexpo.com): Мова оригіналу: «The largest shareholder of the Group is Fevamotinico S.a.r.l. (“Fevamotinico”), a company incorporated in Luxembourg. Fevamotinico is ultimately wholly owned by The Minco Trust, of which Kostyantin Zhevago and two other members of his family are the beneficiaries. At the time this report was published, Fevamotinico held 49.3% (31 December 2023: 49.3%; 30 June 2023: 49.5%) of Ferrexpo plc's issued share capital.» «Найбільшим акціонером групи є «Fevamotinico S.a.r.l.» («Fevamotinico»), компанія, яка зареєстрована в Люксембурзі. Fevamotinico в кінцевому підсумку повністю належить «The Minco Trust», яка, в свою чергу, належить ОСОБА_6 та двом іншим членам його родини, що є бенефіціарами. На момент опублікування цього звіту Fevamotinico володіє 49,3 % акціонерного капіталу «FERREXPO PLC» (31.12.2023 – 49,3%, 30.06.2023 – 49,5%).».
Колегія зауважує, що відповідно до Проміжних результатів за шість місяців, що закінчилися 30.06.2024 та оприлюднені 31.07.2024 на офіційному сайті компанії Ferrexpo Plc. (реєстраційний номер 05432915, Великобританія) https://www.ferrexpo.com/media/1esexgwi/ferrexpo-2024-interim-results.pdf на сторінці 54 у позиції Контрольний акціонер вказано, що 49,5% акцій Ferrexpo plc належать Fevamotinico S.a.r.l.; Fevamotinico повністю належить The Minco Trust. The Minco Trust є дискреційним трастом, який має трьох бенефіціарів, до складу яких входять пан ОСОБА_16 та двоє інших членів його родини. Кожен із бенефіціарів ОСОБА_17 вважається контрольним акціонером Ferrexpo plc.
Перевіряючи доводи позивача щодо неактуальності інформації про кінцевого бенефіціарного власника ОСОБА_4 станом на час проведення податкової перевірки, колегія суддів визнає, що інформація, яка розміщена на офіційному сайті компанії Ferrexpo Plc. (реєстраційний номер 05432915, Великобританія) станом на 30.06.2025, яка оприлюднена 06.08.2025 на сторінці https://www.ferrexpo.com/media/ogynllhq/20250806-ferrexpo-2025-interim-results-rns.pdf (ст.55) англійською мовою : «Fevamotinico S.a.r.l. holds 49.3% of the voting rights in Ferrexpo plc as at the date of this report. The Minco Trust is a discretionary trust that has three beneficiaries, consisting of Mr Zhevago and two other members of his family. For the purposes of the UK Listing Rules, each of the beneficiaries of The Minco Trust is considered a controlling shareholder of Ferrexpo plc», в українському перекладі: «Fevamotinico S.a.r.l. володіє 49,3% прав голосу в Ferrexpo plc на момент складання цього звіту. Minco Trust є дискреційним трастом, який має трьох бенефіціарів, до складу яких входять пан Жеваго та двоє інших членів його родини. Для цілей Правил лістингу Великої Британії кожен із бенефіціарів Minco Trust вважається контрольним акціонером Ferrexpo plc», є загальновідомою обставиною, яка не потребує доказування сторонами та підтверджує, що компанія Ferrexpo Plc., яка підпадає під юрисдикцію Великої Британії, контролюється Жеваго К. В., бо для цілей Правил лістингу Великої Британії, він як один із бенефіціарів Minco Trust, вважається контрольним акціонером Ferrexpo plc». А відтак, посилання представника позивача на не визначення часток у володінні трастом The Minco Trust бенефіціарами ОСОБА_4 та членами його родини, як на підставу неможливості застосування у спірних правовідносинах Закону України «Про санкції», є неприйнятним.
Вищенаведене також спростовує твердження позивача про неактуальність відомостей Проміжних результатів за шість місяців, що закінчилися 30.06.2024, на які посилався відповідач при проведенні перевірки з 02.06.2025 по 20.06.2025, оскільки інформація щодо контрольних акціонерів компанії Ferrexpo Plc. станом на 30.06.2025 не зазнала змін.
Також в Акті перевірки є посилання на ухвалу колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 30.01.2025 по справі № 757/39743/23-к, якою ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 вересня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора Харченка С.В. про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62019000000000890 від 14.06.2019 та накладено арешт (повний перелік зазначено в резолютивній частині оскаржуваної ухвали) залишено без змін, а апеляційну скаргу представника Компанії ФЕРРЕКСПО АГ «FERREXPO AG» – адвоката Шевченка Дениса Олександровича, з внесеними змінами та доповненнями до неї – без задоволення (розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, https://reyestr.court.gov.ua/Review/124916819).
Перевіривши вищевказане посилання, колегія суддів враховує, що вищевказаним судовим рішенням встановлено «Так, в ході проведення досудового розслідування з Єдиного державного реєстру декларацій встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_4 з 19.04.2007 наявні корпоративні права у вигляді 231 400 000 акцій, номінальною вартістю 7230000 гривень, емітентом яких є юридична особа зареєстрована в Республіці Сінгапур «The Minco Trust», код 26462335. Отже, ОСОБА_4 є беніфіціарним власником компанії «The Minco Trust» юридична особа, яка зареєстрована в Республіці Сінгапур, код 26462335. В свою чергу «The Minco Trust» володіє 100% статутного капіталу компанії «Fevamotinico Sarl» (реєстраційний № B128246, адреса: 12 Rue Guillaume Schneider, L-2522, Luxembourg, Велике Герцогство Люксембург). Отже, ОСОБА_4 є кінцевим бенефіціарним власником компанії Fevamotinico Sarl (реєстраційний № B128246,адреса: 12 Rue Guillaume Schneider, L-2522, Luxembourg, Велике Герцогство Люксембург). В свою чергу «Fevamotinico S.a.r.l.» володіє 49,5% статутного капіталу компанії «FERREXPO PLС» юридична особа, яка зареєстрована в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, код 05432915, адреса 55 St. James's Street, London, England, SW1A 1LA. В свою чергу «FERREXPO PLС» володіє 100% статутного капіталу компанії «FERREXPO AG» юридична особа, яка зареєстрована в Швейцарській Конфедерації, код CH-170.3.025.159-2, податковий номер компанії 1021-252-64 та 100% статутного капіталу компанії «First-DDSG Logistics Holding GmbH» юридична особа, яка зареєстрована в Республіці Австрія, код 293420 a, REID AT.293420-59. В свою чергу «FERREXPO AG» володіє 100% статутного капіталу: ПрАТ "Полтавський ГЗК" код ЄДРПОУ 00191282, ТОВ «Біланівський ГЗК» код ЄДРПОУ 36601298, ТОВ «Єристівський ГЗК» код ЄДРПОУ 35713283 та ТОВ "Феррекспо сервіс" код ЄДРПОУ 33638786…».
«..Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 є кінцевим бенефіціарним власником та опосередковано володіє, зокрема:
1. Часткою у статутному капіталі ПрАТ "Полтавський ГЗК" код ЄДРПОУ 00191282 у розмірі 49,5%, у вигляді 153 450 000 простих іменних акцій;
2. Часткою у статутному капіталі ТОВ «Біланівський ГЗК» код ЄДРПОУ 36601298 у розмірі 49,5%;
3. Часткою у статутному капіталі ТОВ «Єристівський ГЗК» код ЄДРПОУ 35713283 у розмірі 49,5%;
4. Часткою у статутному капіталі ТОВ "Феррекспо сервіс" код ЄДРПОУ 33638786 у розмірі 49,5%».
«…07.09.2023 року (клопотання датоване 05.09.2023) прокурор відділу Офісу Генерального прокурора Харченко С.В. звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту, із забороною відчуження, розпорядження та користування на корпоративні права наступних юридичних осіб, а саме на:
1) 49,5% статутного капіталу ПрАТ "Полтавський ГЗК" код ЄДРПОУ 00191282 у вигляді 153 450 000 простих іменних акцій; 
2) 49,5% статутного капіталу ТОВ «Біланівський ГЗК» код ЄДРПОУ 36601298; 
3) 49,5% статутного капіталу ТОВ «Єристівський ГЗК» код ЄДРПОУ 35713283;
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.09.2023 року вказане клопотання прокурора задоволено».
Отже, у вказаному судовому рішенні встановлено, що ОСОБА_4 є бенефіціарним власником та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ПрАТ «Полтавський ГЗК» (код ЄДРПОУ 00191282) у розмірі 49,5%.
Також, контролюючий орган під час розгляду справи у суді першої інстанції послався на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2023 по справі № 910/268/23 про забезпечення позову, яка постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2023 залишена без змін та підтверджена постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.01.2024 по справі № 910/268/23 (розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, https://reyestr.court.gov.ua/Review/119628292) .
Перевіривши вищевказане посилання, колегією суддів встановлено, що у справі № 910/268/23 за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_4 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1. Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат", 3. Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", 4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 45 979 796 953,50 грн. Верховний Суд дійшов таких висновків:
« 92. Верховний Суд звертає увагу на той факт, що у Високому суді Англії та Уельсу у справі №FL-2021-000002 за позовом (1) банку та (2) Фонду до (1) ОСОБА_4 , (2) FROLD PROJECT LTD, (3) EASTROAD COMMERCE LTD, (4) FORTMAN SHIPPING UK LTD, (5) Яна Ентоні Піллоу (рішення Високого Суду Англії та Уельсу від 21.09.2021), ОСОБА_4 висував низку заперечень щодо британської юрисдикції спору, які були враховані судом. Саме його представники звертали увагу англійського суду на те, що існує значна кількість чинників зв`язку з Україною, зокрема, що відповідач є громадянином України, який хоча й тимчасово проживає в Дубаї, але зазвичай проживає в Україні, де має постійне помешкання. Звертали увагу на те, що відповідач окремо зобов`язався підпорядкуватися юрисдикції судів України (п.73 рішення Високого суду Англії та Уельсу).
93. Високий суд вказав, що «..його участь у Ferrexpo не забезпечила реального зв`язку з Англією. Хоча він зареєстрований та записаний тут, він має штаб-квартиру та є платником податків у Швейцарії, а його операційна база – в Україні.
94. У цій справі відповідачем ОСОБА_4 не подано жодного доказу з метою доведення, що його особистий закон не визначається правом України.
95. Суд заборонив відчужувати корпоративні права низці іноземних юридичних осіб та утворень, із яких Компанії Ferrexpo PLC (Англія), Fevamotinico SaRL (Люксембург), Minco Trust (Сінгапур) та Ferexpo AG (Швейцарія). Між тим, бізнес групи компаній Ferrexpo ведеться саме на території України, що підтверджено наданими Фондом доказами. На території України зареєстровані тамають місцезнаходження скаржники (крім Компанії Ferrexpo AG ( ОСОБА_18 )), корпоративні права у статутних капіталах трьох гірничо-збагачувальних комбінатів, що належать Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), зареєстровані на території України (інформація щодо них внесена до ЄДР, акції обліковуються в українській депозитарній системі). Операційна база групи – всі три гірничо-збагачувальні комбінати знаходяться на території України (Полтавська область).
96. «… при визначенні відносин ОСОБА_4 з цілою групою компаній, які розкидані по різних юрисдикціях, то обґрунтованим можна вважати підхід судів попередніх інстанцій які застосували до цих правовідносин при визначенні статусу ОСОБА_4 як кінцевого бенефіціарного власника та контролера групи компаній право України як таке, що найбільш тісно пов`язано із цими правовідносинами. Дійсно, суди попередніх інстанцій детально не аргументували вибір права і не послалися на відповідні колізійні норми, втім, це не призвело до помилкового результату. Верховний Суд вважає посилання судів саме на норми права України правильним вибором права, яке підлягає застосуванню.
97. Отже, Верховний Суд доходить висновку, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано застосували законодавство України при визначенні статусу ОСОБА_4 як кінцевого бенефіціарного власника і до відносин у рамках групи компаній Ferrexpo тому, що за всіма обставинами правовідносини мають більш тісний зв`язок з правом України, аніж з правом будь-якої іншої країни.
99. Поняття кінцевого бенефіціарного власника досить однаково тлумачиться в різних юрисдикціях, оскільки базується на рекомендаціях FATF (Financial Action Task Force on Money Laundering) – Групи з розробки фінансових заходів боротьби з відмиванням грошей, зокрема:
- Сорока Рекомендаціях FATF;
- Керівництві FATF щодо прозорості та бенефіціарної власності 2014 року (щодо 24 та 25 Рекомендацій)
- Керівництві FATF щодо бенефіціарної власності юридичних осіб (березень 2023 року) тощо.
100. Таким самим доволі універсальним правовим інститутом можна вважати й інститут права власності.
108. … суди лише оцінили докази позивача, якими підтверджується здійснення ОСОБА_4 контролю щодо ланцюжка пов`язаних компаній і вважали такі докази достатніми для накладення арешту та встановлення заборон на відчуження відповідних корпоративних прав в межах групи компаній Ferrexpo.
111. З огляду на наведені положення законодавства та встановлені обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про поширення на спірні правовідносини норм законодавства України.
122. Суди попередніх інстанцій, мотивуючи ухвалені рішення, по суті, частково підняли корпоративну завісу, яка відокремлювала ОСОБА_4 від ланцюжка формально самостійних компаній, які він контролює (здійснює опосередковане володіння їх корпоративними правами), визнали що компанії, які входять до складу групи Ferrexpo, володіють корпоративними правами в інтересах ОСОБА_4 , тобто є номінальними власниками майна, яке фактично є активом відповідача, який він контролює.
130. Суди, керуючись вищенаведеними нормами, встановили, що ОСОБА_4 не був власником корпоративних прав групи компаній Ferrexpo у значенні статей 316-319 ЦК, втім, визнали його кінцевим бенефіціарним власником відповідно до визначення п.30 ч.1 ст.1 Закону "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення". 
131. Верховний Суд погоджується з доводами скаржників, що за загальним правилом чинне законодавство України (як і інших країн) встановлює принцип самостійної відповідальності учасника юридичної особи (власника корпоративних прав за своїми зобов`язаннями), а тим більше кінцевого бенефіціарного власника.
135. Водночас за останні роки Верховний Суд неодноразово формулював правові висновки, у яких визначав умови, коли юридична самостійність юридичної особи може бути проігнорована. Верховний Суд застосовував у своїх рішеннях доктрину "підняття корпоративної завіси" та доктрину "альтер его"…
139. У п.66 рішення від 24.10.1995 у справі Agrotexim and Others v. Greece (заява №14807/89) ЄСПЛ зазначив, що підходи "проникнення за корпоративну завісу" або "ігнорування статусу юридичної особи" можуть застосуватись тільки у виняткових випадках.
140. Механізм підняття корпоративної завіси є виключенням із загальноприйнятного принципу відокремленості юридичної особи з метою додержання справедливості та балансу інтересів усіх учасників цивільного обороту. Він полягає у відступі від принципів відокремленості та обмеженої відповідальності.
141. Міжнародний суд ООН у справі Barcelona Traction (яка стосувалась можливості Бельгії надавати дипломатичний захист від втручання Іспанії в майнові права компанії, зареєстрованої в Канаді, акціонерами якої були піддані Бельгії) зробив застереження, що "форми інкорпорації та юридична особистість іноді застосовувались не тільки для цілей, для яких вони були призначені. Іноді корпоративна особа не могла захистити права тих, хто передав їй свої фінансові ресурси; тому виникли ризики зловживання, як і в багатьох інших інститутах права. Отже, тут, як і в інших випадках, право, діючи в рамках економічної реальності, мало надати захисні заходи та механізми в інтересах тих, хто знаходився всередині корпоративних осіб, так і тих хто був ззовні, хто взаємодіяв з ними: незалежне існування юридичних осіб не може вважатись абсолютним. В цьому контексті процеси "підняття корпоративної завіси", або "зневажання юридичною особою" були визнані виправданими та справедливими в деяких обставинах та для деяких цілей. Практика, акумульована щодо цього питання на національному рівні, вказує на те, що вуаль піднімається для запобігання зловживання привілеями юридичної особи, як у деяких випадках шахрайства, для захисту третіх осіб таких як кредитори або набувачі, або для запобігання уникненню юридичних вимог або обов`язків" (Barcelona Traction, Light and Power Company, Limited, Judgment, I.C.J. Reports 1970, p.3 at p.33-34 paras.38-39).
142. У постанові від 15.06.2022 у справі № 905/671/19 Верховний Суд також дійшов висновку щодо можливості підняття корпоративної завіси щодо групи компаній, які знаходилися під домінуючим контролем фізичної особи.
144. Верховний Суд також звертає увагу, що накладення арешту на активи, якими фізична особа володіє лише опосередковано, саме як кінцевий бенефіціарний власник, та їх стягнення в дохід держави, застосовується судами у випадках, передбачених Законом "Про санкції".
145. Так, у справі №991/1914/23 рішенням Вищого антикорупційного суду (далі – ВАКС) від 20.03.2023 було визнано такими, що фактично належать ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , та ОСОБА_21 та стягнуто в дохід держави частку 100% ТОВ "Авангард-Віларті", право на яку було зареєстровано в ЄДР за двома компаніями-нерезидентами, а також частку 66,65% статутногокапіталу ТОВ "Інвестиційний союз "Либідь", яка була зареєстрована в ЄДР за ТОВ "Авангард-Віларті". Суд вказав, що вказані фізичні особи є фактичними (справжніми) бенефіціарними власниками цих активів, а багатошарова корпоративна схема була завуальованим способом ухилитися від негативних наслідків санкцій та зберегти свої активи в Україні. Суд вказав, що "використана відповідачами та досліджена судом надскладна громіздка структура права власності, запроваджена щодо одного об`єкта нерухомості – ТРЦ "Ocean Plaza", обґрунтовується прагненням приховати її справжніх кінцевих бенефіціарних власників" (п.93).
146. Схожі за змістом висновки були зроблені у рішеннях ВАКС від 10.08.2023 у справі № 991/6806/23, від 01.09.2022 у справі №991/3181/22, у постановах Апеляційної палати ВАКС від 03.02.2023 у справі №991/6606/22, від 16.06.2023 у справі №991/265/23. У цих справах суди стягували у дохід держави активи (корпоративні права), які формально належали на праві власності різним юридичним особам, але їх кінцевими бенефіціарними власниками були визнані фізичні особи, на яких були накладені санкції.
147. Це свідчить про широке використання українськими судами доктрини підняття корпоративної завіси у справах, де особа використовує складні корпоративні структури для уникнення відповідальності, де особа та її учасник по суті становлять єдине ціле, їх інтереси неможливо розмежувати, або з метою досягнення справедливого результату (застосування загальних засад цивільного права, передбачених ст. 3 та ст.13 ЦК – розумності, справедливості, заборони зловживання правом).
151. Чинне законодавство не містить норм загального характеру, які б регулювали "підняття корпоративної завіси" між учасником та юридичною особою (частково такі положення включені у спеціальне законодавство - Закон "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Кодекс України з процедур банкрутства). Отже, для визначення випадків, коли судом може застосовуватися ця доктрина необхідно звернутися до доктринальних джерел та судової практики.
152. В українських та закордонних доктринальних джерелах та судовій практиці (див. ОСОБА_22 . Субсидіарна відповідальність кінцевих бенефіціарних власників (засновників, учасників, акціонерів) і посадових осіб за зобов`язаннями юридичної особи боржника: проблеми теорії і практики реалізації доктрини зняття корпоративної вуалі. Київ, 2020; Paul L. Davies and Sarah Worthington. Gower Principles of Modern Company Law. Tenth Edition. 2016, pp.197-206; Slutsker vs. Haron Investments Ltd [2012] EHWC 2539, [2013] EWCA Civ 430; M vs. M [2013] EWHC 2534 (Fam); Petrodel Resources Ltd vs. Prest [2013] UKSC 34; 3 WKR 1 etc; JSC BTA Bank v Solodchenko and Others [2012] 1 WLR 350; JSC BTA Bank v Ablyazov [2015] 1 WLR 4754; постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №522/22473/15-ц, Верховного Суду від 20.07.2022 у справі №910/4210/20) у якості підстав для підняття судом корпоративної завіси найчастіше називають такі випадки:
1) якщо юридична особа та учасник становлять єдине ціле (майно, діяльність, інтереси компанії та учасника настільки спільно пов`язані, переплетені між собою, становлять єдине ціле, що неможливо або немає сенсу юридично розмежовувати їх);
2) використання учасником юридичної особи як фасаду, схеми, оболонки (юридична особа не має самостійного бізнесу, органи управління створені лише номінально, фактично вона керується учасником, створена виключно для уникнення відповідальності перед кредиторами або легального обходу приписів закону);
3) якщо юридична особа фактично діяла як агент або володіла майном в інтересах учасника (коли компанія діє як агент чи номінальний власник майна учасника, суто в його інтересах як принципала чи бенефіціарного власника);
4) в інтересах справедливості (усі інші випадки, коли визнання за компанією самостійної правосуб`єктності призводить до очевидно несправедливого результату).
153. Підняття корпоративної завіси означає, що майно, права та обов`язки, що належать певній юридичній особі, розглядаються як майно, права та обов`язки іншої особи, найчастіше її учасників, керівників або інших компаній групи. Особливістю цієї доктрини є відсутність виключного переліку випадків або умов, за яких правосуб`єктність юридичної особи може не братися до уваги. Суд не визнає правосуб`єктність юридичної особи лише у конкретному спорі, і лише у певних правовідносинах, оскільки це потрібно для досягнення справедливого та розумного вирішення спору, при цьому сама юридична особа не припиняє своє існування.
155. Підставами для застосування доктрини підняття корпоративної завіси може бути зловживання корпоративною структурою для уникнення виконання своїх зобов`язань, зокрема, й щодо відшкодування завданої шкоди, фактичне управління активами групи компаній як власними.
156. Верховний Суд вважає, що встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи № 910/268/23 були достатніми для зворотного підняття судами корпоративної завіси щодо групи компаній Ferrexpo, а саме застосування заходів забезпечення у вигляді заборони відчуження корпоративних прав компаній та товариств групи, що знаходились під контролем ОСОБА_4 як кінцевого бенефіціарного власника.
157. Так, незважаючи на те, що ОСОБА_4 є відомим в Україні та за кордоном бізнесменом - мільярдером, який відкрито користується численними предметами розкоші (будинками, яхтою, приватним літаком, гелікоптером, автомобілями), суди встановили, що він водночас використовує розгалужену та заплутану корпоративну структуру для уникнення прямого володіння будь-якими об`єктами власності (активами), а відповідно й для уникнення відповідальності перед можливими кредиторами.
158. Суди встановили, що на вимогу Фонду про розкриття інформації про активи, якими володіє ОСОБА_4 , така інформація не була надана, що й призвело до необхідності забезпечення позову на суму, яка перевищує 45 млрд грн, через арешт та заборону відчуження активів, якими відповідач володіє опосередковано.
163. Втім, як виснували суди попередніх інстанцій, відповідач свідомо і протягом тривалого часу використовує схему володіння майном, яке юридично оформлено на інших підконтрольних йому осіб, вочевидь для уникнення будь-якої відповідальності за будь-якими персональними зобов`язаннями (тобто це є свідома стратегія відповідача).
169. У цій справі суди попередніх інстанцій виходили із презумпції, що будь-яка із компаній групи Ferrexpo як власник в будьякий момент може реалізувати належні їй корпоративні права має можливість в будь-який момент розпорядитися своїм майном(відчужити, подарувати), діючи відповідно до вказівок відповідача ОСОБА_4 як кінцевого бенефіціарного власника. Тому суди попередніх інстанцій обґрунтовано встановили заборону відчуження (арешт) на корпоративні права всіх компаній групи, які пов`язані між собою ланцюжком володіння. Таким чином, по суті, шляхом підняття корпоративної завіси судами був встановлений арешт саме на корпоративні права, які належали ОСОБА_4 як контролеру, кінцевому бенефіціарному власнику цих компаній, тобто на активи самого ОСОБА_4 , який є відповідачем у справі, а не на все майно компаній групи (належні їм кошти на рахунках, нерухомість, товари в обороті, незавершене виробництво, права вимоги, права інтелектуальної власності тощо).
170. Такий підхід Верховний Суд вважає виправданим з урахуванням всіх обставин цієї справи.
171. Верховний Суд звертає увагу, що до подібних висновків (існування ризику розпорошення активів) дійшов Високий суд Англії та Уельсу у справі №FL-2021-000002 за позовом (1) банку та (2) Фонду до (1) ОСОБА_4 , (2) FROLD PROJECT LTD, (3) EASTROAD COMMERCE LTD, (4) FORTMAN SHIPPING UK LTD, (5) Яна Ентоні Піллоу (рішення Високого Суду Англії та Уельсу від 21.09.2021), яке було надано Фондом і оцінено судомами попередніх інстанцій. У цій справі Фонд звернувся до англійського суду з позовом про стягнення збитків, завданих Банку "Фінанси та Кредит", до ОСОБА_4 та низки інших відповідачів. Фонд також подав заяву про так званий всесвітній арешт активів. Високий суд Англії та Уельсу у своєму рішенні виснував, що існує реальний ризик розпорошення активів (тобто виведення активів з компаній, які контролюються ОСОБА_4 , "перекидання" їх на інші підконтрольні компанії).
175. Доводи скаржників про те, що у спірних правовідносинах відсутні підстави використовувати положення Закону "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", колегія суддів також відхиляє, оскільки вирішуючи спір у справі суди попередніх інстанцій застосовували до сторін не норми, які регулюють правила поведінки у відносинах, пов`язаних із запобіганням та протидією легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, а лише використали визначення, що містяться у цьому законі та на які містяться посилання в Законах "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Щодо відсутності у ОСОБА_4 статусу кінцевого бенефіціарного власника (підтвердження цього статусу неналежними доказами)
176. В оскаржуваних судових рішеннях вказано, що на підтвердження своїх доводів про те, що кінцевим бенефіціарним власником акцій та часток юридичних осіб групи компаній Ferrexpo є відповідач, до заяви Фонду гарантування про забезпечення позову, серед іншого, позивачем було надано: 
- декларації відповідача як народного депутата України;
- поточну інформацію щодо складу акціонерів ПрАТ "Полтавський ГЗК", яка розміщена на офіційному сайті Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України (агентство здійснює організаційне, технічне та ресурсне забезпечення реалізації повноважень НКЦПФР в сфені розкриття інформації на ринку цінних паперів);
- інформацію про структуру власності ПрАТ "Полтавський ГЗК" станом на 28.04.2020 (довідка посвідчена ЕЦП керівника ПрАТ "Полтавський ГЗК");
- останню опубліковану фінансову звітність ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК" (за 2020 рік);
- проспект емісії Компаній Ferrexpo PLC за 2007 рік та фінансову звітність Компанії Ferrexpo PLC за 2021 рік, а також роздруковану з сайту Компанії Ferrexpo PLC інформацію про структуру власності цієї компанії станом на 09.02.2023;
- поточну інформацію з Комерційного реєстру Кантону Цуг (Швейцарія), Центрального реєстру підприємств Данії, Комерційного реєстру Чеської Республіки, реєстру Companies House (Великобританія), тощо.
177. Надавши оцінку зазначеним доказам, суди попередніх інстанцій дійшли висновків про те, що ці докази в своїй сукупності повно описували структуру власності ПрАТ "Полтавський ГЗК", ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК", відповідно до якої номінальним власником цих юридичних осіб виступає швейцарська Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ). В свою чергу, власником Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) з часткою 100% в статутному капіталі вказаної компанії є Компанія Ferrexpo PLC. Контролером Компанії Ferrexpo PLC із часткою 50,3% акцій (станом на дату подання заяви про забезпечення позову) є Компанія Fevamotinico SaRL. Компанія Fevamotinico SaRL повністю належить Компанії Minco Trust, кінцевим бенефіціарним власником якого є відповідач та двоє членів його родини.
178. Також суди зазначили, що обставини підконтрольності відповідачу ПрАТ "Полтавський ГЗК", ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК" встановлено рішеннями судів, які набрали законної сили, в господарських справах № № 910/18801/16,910/19560/16, 910/19581/16. Зокрема, у справі № 910/18801/16 судами, на підставі листа Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) від 23.09.2009, адресованого Банку "Фінанси та Кредит", встановлено, що  ОСОБА_4 є кінцевим бенефіціарним власником 51% акцій у статутному капіталі Компанії Ferrexpo PLC (кінцевий бенефіціарний власник (контролер) позивача та власник 100% частки в капіталі Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ)).
179. Доводи скаржників про те, що суди безпідставно посилалися на вказані обставини, оскільки у господарських справах №910/18801/16, №910/19560/16, №910/19581/16 ОСОБА_4 не брав участі, колегія суддів не вважає слушними, оскільки відповідно ч. 5 ст.75 ГПК обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Отже, неприйняття особою участі у справі, в якій щодо неї були встановлені певні обставини, може бути підставою для спростування особою цих обставин в загальному порядку, однак якщо відповідні обставини не були спростовані особою, врахування судом зазначених обставин при вирішенні іншого спору за участю цієї особи є обґрунтованим».
180. Отже, суди вважали, що позивачем належним чином доведено, що в розумінні положень Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" та визначень, наведених у Законі "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", ПрАТ "Полтавський ГЗК", ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК", Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), Ferrexpo PLC, Fevamotinico SaRL та Minco Trust знаходяться під контролем ОСОБА_4 , який є їх кінцевим бенефіціарним власником.
181. У свою чергу відповідачем та скаржниками, під час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, не спростовано зазначених обставин, та не надано суду доказів існування іншої структури власності гірничо-збагачувальних комбінатів та не доведено, що кінцевим бенефіціарним власником акцій та часток, на які позивач просить накласти арешт, є інша особа, а також не спростовано висновки про те, що ПрАТ "Полтавський ГЗК", ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК", Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), Ferrexpo PLC, Fevamotinico SaRL та Minco Trust є юридичними особами, підконтрольними ОСОБА_4 .
183. Стосовно Компанії Minco Trust Верховний Суд звертає увагу, що скаржники, заперечуючи контроль ОСОБА_4 , обмежилися твердженням, що це дискреційний траст, створений на підставі договору за правом Сінгапуру, і що крім ОСОБА_4 бенефіціарами є інші два члени родини. Водночас не надали суду жодного доказу, яким би було підтверджено ту обставину, що якась інша особа, а не ОСОБА_4 здійснює управління справами групи компаній Ferrexpo, не надано й будь-яких доказів того, що інші два бенефіціари трасту (члени родини відповідача) колись залучалися до вирішення питань управління бізнесом групи компаній. Не було надано установчих документів трасту (трастового договору чи трастової декларації, будь-якого іншого документу), які б підтвердили їх аргументи. Верховний Суд звертає увагу скаржників, що відповідні документи не є публічними і не могли знаходитися в розпорядженні Фонду, між тим як у відповідача, так і у скаржників не було жодних перешкод в отриманні та наданні суду таких доказів. Втім, як відповідач, так і скаржники такою процесуальною можливістю не скористалися.
185. Як було зазначено, кінцевим бенефіціарним власником для юридичних осіб, трастів, утворених відповідно до законодавства країни їх утворення, є фізична особа (в тому числі засновник, довірчий власник, захисник (за наявності), вигодоодержувач (вигодонабувач) або група вигодоодержувачів (вигодонабувачів)).
186. Верховний Суд також звертає увагу на те, що відповідач за власною ініціативою пропонував Високому суду Англії та Уельсу замість запровадження всесвітнього арешту активів встановити обмеження розпорядження часткою відповідача ( ОСОБА_4 ) у Компанії Ferrexpo PLC, що поза сумнівом підтверджує його контроль над цим активом, незважаючи на наявність трасту та інших проміжних компаній в ланцюжку володіння. Відповідач у своїй декларації народного депутата також зазначив, що володіє акціями Компанії Minco Trust.
191. Обов`язок із доказування варто розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи (п.8.2 постанови Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 908/1879/17).
200. Доводи скаржників про те, що належним доказом підтвердження права власності на акції та частки в статутних капіталах є інформація, що міститься у ЄДР та виписка з рахунку в цінних паперах депонента, які не містять відомостей про належність відповідних акцій та часток відповідачу, а також, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на припущеннях, та посилання у зв`язку з цим на неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 14.06.2022 у справі № 926/326/21, від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18, від 16.03.2021 у справі № 911/1357/18, від 14.03.2023 у справі № 917/1746/20, від 03.08.203 у справі № 910/366/21, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на таке.
201. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
202. Скаржники посилаються на приписи зазначеної норми та вказують, що згідно з інформацією з ЄДР власником акцій та часток гірничо-збагачувальних комбінатів є Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ).
203. Однак, наведені доводи не заперечувалися позивачем та не відхилялись судами. Водночас, накладаючи арешт на акції та частки в статутному капіталі комбінатів, суди дійшли висновку, що зазначений в ЄДР власник є лише одним із суб`єктів у розгалуженій структурі підконтрольних відповідачу юридичних осіб, які управляють корпоративними правами гірничозбагачувальних комбінатів в інтересах кінцевого бенефіціарного власника – ОСОБА_4 , у зв`язку з чим, суди надали оцінку доводам сторін та наявним у матеріалах справи доказам для встановлення саме кінцевого бенефіціарного власника цих часток.
204. Відповідно до ст.1 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" терміни "кінцевий бенефіціарний власник" та "структура власності" вживаються у значенні, наведеному у Законі "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".
205. Згідно з п.30 ч.1 ст.1 Закону "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" кінцевий бенефіціарний власник – будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція.
206. За змістом зазначених визначень, коли перед судом постає питання щодо встановлення кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи, розкриття структури власності повинно відбуватися до тієї міри, яка дозволить встановити саме фізичну особу, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність компанії або дозволить дійти висновку, що кінцевий суб`єкт у структурі власності не входить до спільної групи з іншими особами та не здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи.
207. Тобто, з урахуванням принципу змагальності сторін судового процесу, на спростування наведених позивачем доводів про кінцевого бенефіціарного власника акцій та часток, відповідач та скаржники мали надати відомості про іншу фізичну особу, яка є бенефіціарним власником часток, або про те, що така особа відсутня. Однак, ні відповідач, ні скаржники не надали у попередні судові інстанції відповідні докази на спростування зазначених обставин щодо осіб, які мають істотну участь у Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), і далі – до можливості встановлення фізичних осіб, які є вигодонабувачами від утримання частки компанії, та не вказали про існування будь-яких перешкод в отриманні та наданні суду відповідної інформації, обмежившись лише посилання на норму ст.10 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" та на інформацію, що зазначена у виписці про стан рахунку в цінних паперах, які не містять інформації про кінцевого бенефіціарного власника часток та акцій. 
210. Відповідно до ст. 1 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань" заявником є, зокрема, засновник (засновники) або уповноважена ними особа - у разі подання документів для державної реєстрації створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи; особа, уповноважена рішенням про створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, - у разі подання документів для державної реєстрації створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи; уповноважений представник юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, - у разі подання документів для проведення інших реєстраційних дій щодо юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи.
211. Статтею 35 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань" передбачена відповідальність у сфері державної реєстрації, зокрема, відповідальність за внесення особами, уповноваженими на вчинення дій, спрямованих на державну реєстрацію створення юридичної особи або зміну учасників юридичної особи, до документів, що подаються для такої державної реєстрації, завідомо неправдивих відомостей про кінцевого бенефіціарного власника, неподання або несвоєчасне подання особами, уповноваженими діяти від імені юридичної особи, державному реєстратору інформації про кінцевого бенефіціарного власника, ненадання юридичними особами - резидентами, які є засновниками (учасниками) юридичних осіб, та фізичними особами - резидентами, які є засновниками (учасниками) юридичних осіб та/або здійснюють вирішальний вплив на їхню діяльність, на запит юридичних осіб інформації, необхідної для подання юридичною особою для внесення або актуалізації в ЄДР інформації про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи.
212. Тобто, із зазначених положень вбачається, що інформація, яка підлягає внесенню до ЄДР, подається самою юридичною особою через її ограни управління (представників).
213. А тому, враховуючи ймовірну недобросовісну поведінку відповідача, яка, зокрема, полягає у приховуванні активів, ймовірним є також те, що за умови підконтрольності останньому, юридичні особи свідомо вчинятимуть дії (бездіяльність), якими сприятимуть приховуванню активів, зокрема й шляхом невнесення актуальних відомостей до ЄДР щодо кінцевих бенефіціарних власників.
214. Верховний Суд звертає увагу скаржників, що згідно з ч.5 ст. 10 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань" вимоги указаної статті щодо визнання достовірними відомостей, внесених до ЄДР не застосовуються у правовідносинах щодо статусу відомостей про кінцевих бенефіціарних власників.
216. Враховуючи зазначене, доводи про відсутність у ЄДР відомостей щодо відповідача як бенефіціарного власника ґрунтуються на формальному підході, у той час як статус кінцевого власника визначається за фактичним управлінням юридичною особою (впливом на управління нею). У зв`язку із цим, Верховний Суд відхиляє відповідні доводи скаржників».
З огляду на встановлені у справі № 910/268/23 обставини ПрАТ "Полтавський ГЗК", ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК", Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), Ferrexpo PLC, Fevamotinico SaRL та Minco Trust знаходяться під контролем ОСОБА_4 , який є їх кінцевим бенефіціарним власником.
Згідно з частинами 4, 5 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Оскільки обставини того, що ОСОБА_4 є кінцевим бенефіціарним власником ПрАТ "Полтавський ГЗК", ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК", Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), Ferrexpo PLC, Fevamotinico SaRL та Minco Trust, встановлено численними судовими рішеннями, і, починаючи з 2017 року, до цього часу не були спростовані ОСОБА_4 в загальному порядку, як то передбачено ч. 5 ст. 75 ГПК України, ч. 5 ст. 78 КАС України, у тому числі і на підставі документів щодо компанії «The Minco Trust», поданих позивачем у додаткових поясненнях до апеляційного суду, врахування колегією суддів таких обставин, на які також посилається і відповідач у цій справі, при вирішенні цього спору є обґрунтованим.
Пунктом 9 Закону України від 18.06.2024 року № 3813-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей податкового адміністрування під час воєнного стану для платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства» в абзаці другому пункту 43.1 статті 43, абзацах першому і другому пункту 100.15 статті 100, абзаці першому пункту 200.4-1 статті 200, абзаці другому пункту 291.3 статті 291 слова «щодо яких» замінено словами «щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких)».
Відповідно до розділу ІІ прикінцевих положень Закону України від 18.06.2024 №3813-IX цей закон набирає чинності з першого числа місяця, наступного за місяцем його опублікування, крім: пунктів 9 і 25 розділу I цього Закону (щодо змін до пункту 43.1 статті 43, пункту 100.15 статті 100, пункту 200.4-1 статті 200, пункту 291.3 статті 291 і пункту 299.10 статті 299 ПК України), які набирають чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, але не раніше 1 липня 2024 року.
Таким чином, станом на дату складання акту, як камеральної перевірки (11.03.2025), так і документальної (20.06.2025) підпунктом 200.4-1 статті 200 ПК України було визначено, що платники податку, щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення.
Отже, враховуючи доведення відповідачем обставин того, що станом на дату подання заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань (20.02.2025) кінцевим бенефіціарним власником ПрАТ "Полтавський ГЗК" є ОСОБА_4 , до якого з 12.02.2025 застосовані спеціальні економічні та інші обмежувальні санкції у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", відповідач, як контролюючий орган, правомірно прийняв податкове повідомлення-рішення № 000/461/32-00-07-04-19 від 17.07.2025, яким на підставі абз. «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та у відповідності до пункту 200.4-1, пункту 200.12-1, підпункту "в" пункту 200.14, пункту 200.14-1 статті 200 Податкового кодексу України (далі – ПК України) відмовив у бюджетному відшкодуванні від`ємного значення з ПДВ за період січень 2025 року у сумі 182949148,00 грн.
За вказаних обставин, податкове повідомлення-рішення № 000/461/32-00-07-04-19 від 17.07.2025 винесене відповідачем з урахуванням чинних на момент його винесення норм ПК України, а тому скасуванню не підлягає.
Колегія суддів відхиляє посилання представника позивача на постанову Верховного Суду від 11.02.2026 по справі № 440/7294/25, оскільки обставини цієї справи є відмінними від тих, яким надавалась оцінка Верховним Судом.
Так, у справі № 440/7294/25 Верховний Суд зазначив, що не здійснює оцінки наявності чи відсутності у тієї чи іншої фізичної особи статусу кінцевого бенефіціарного власника як такого із урахуванням ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 30.01.2025 по справі № 757/39743/23-к та постанови Верховного Суду від 10.01.2024 по справі № 910/268/23, на які посилався відповідач, стверджуючи про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Разом з цим, оцінка наявності у ОСОБА_4 статусу кінцевого бенефіціарного власника для правильного вирішення справи, що розглядається, має значення, а тому підлягають врахуванню висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10.01.2024 по справі № 910/268/23. 
Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 11.02.2026 по справі № 440/7294/25, Суд касаційної інстанції не має права здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди при вирішенні справи, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16).
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), згодом підтриманий Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17 вересня 2020 року у справі № 908/1795/19).
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з частиною 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Беручи до уваги, що суд першої інстанції під час вирішення спірних правовідносин невірно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 по справі № 440/10547/25 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 по справі № 440/10547/25 - скасувати.
Прийняти постанову, якою позов Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про скасування податкового повідомлення-рішення – залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	Я.М. Макаренко   С.П. Жигилій   	
Повний текст постанови складено та підписано 22.05.2026 року