Справа № 161/11737/26 
Провадження № 1-кп/161/1197/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк        03 червня 2026 року  
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої – адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026035610000104 від 12 травня 2026 року про обвинувачення  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лище, Луцького району, Волинської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з повною загальною середньою освітою, одруженої, не судимої, 
- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_4 , 11.05.2026, близько 11 години 10 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння фізичного болю іншій людині, усвідомлюючи значення та кримінально-протиправний характер своїх дій, будучи в стані алкогольного сп`яніння, в ході раптово виниклого словесного конфлікту із потерпілою ОСОБА_6 , яка є її сестрою (в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), умисно нанесла один удар ступнею правої ноги в зовнішню поверхню лівого стегна, один удар коліном правої ноги в живіт ліворуч та один удар кистю правої руки в ділянку лівої щоки останньої, чим завдала ОСОБА_6 фізичного болю і не спричинила тілесних ушкоджень.
Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились в умисному завданні ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю та показала, що дійсно, вона за вказаних обставин, місця та часу вчинила даний кримінальний проступок. Факт алкогольного сп`яніння не заперечувала. У вчиненому щиро розкаялася та просила суворо її не карати. 
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила факт нанесення їй ударів ОСОБА_4 11.05.2026, близько 11 години 10 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 Просила призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання згідно вимог Закону.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_4 , її винуватість, підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, не проводиться їх дослідження.
Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України.
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.
До обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують ОСОБА_4 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує інформацію про стан її здоров`я, відомості про те, що вона раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, вину визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому, має постійне місце реєстрації та проживання.
З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, в межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України у виді штрафу.
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.
Крім того, положеннями ч.ч.1,3,4 ст. 91-1 КК України передбачено, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.
Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.
Контроль за поведінкою засуджених, до яких застосовано обмежувальні заходи, здійснює орган пробації за місцем проживання засудженого, а в разі вчинення злочину військовослужбовцем - командир військової частини.
Отже суд з метою необхідності зміни насильницької поведінки обвинуваченої ОСОБА_4 у майбутньому та формування у неї неагресивної моделі поведінки у стосунках, як з потерпілою, так і з оточуючими, до обвинуваченої слід застосувати обмежувальні заходи у вигляді направлення ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників строком на три місяці.
Такі обмежувальні заходи із покладенням обов`язку будуть сприяти виправленню обвинуваченої, покращенню психологічного здоров`я потерпілої, а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4  визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
На підставі ст. 91-1 КК України застосувати до  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальні заходи, поклавши на неї обов`язок пройти програму для кривдників протягом 3 (трьох місяців).
Попередити  ОСОБА_4  про кримінальну відповідальність за ст. 390-1 КК України за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.
Речовий доказ: оптичний диск – залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий: