П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/26673/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Леміщак Дмитро Михайлович 
Суддя-доповідач: Граб Л.С. 
01 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Граб Л.С. 
суддів: Сторчака В. Ю.  Матохнюка Д.Б. 
за участю: секретаря судового засідання: Магрета А. В., 
представника заявника: Малої І.Д.
представника відповідача: Таран М.М.   

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика» на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика» про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна, 
В С Т А Н О В И В :
Головне управління ДПС у Житомирській області звернулось до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків-товариства з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика».
Заявник просив суд підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна товариства з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика», який застосований рішенням Головного управління ДПС у Житомирській області № 2/06-30-07-04 від 21.11.2025.
Заява обґрунтована тим, що посадові особи позивача, з метою проведення перевірки, здійснили вихід за податковою адресою відповідача, однак уповноваженою особою відповідача відмовлено посадовим особам податкового органу в допуску до перевірки.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 відмовлено у відкритті провадження за заявою Головного управління ДПС у Житомирській області про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна товариства з обмеженою відповідальністю "Паперова фабрика" .
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026 апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області залишено без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 - без змін.
21.05.2026 постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області задоволено: ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.06.2026 заяву задоволено:
-підтверджено обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна товариства з обмеженою відповідальністю "Паперова фабрика" від 21.11.2025 про застосування адміністративного арешту майна платника податків.
ТОВ «Паперова фабрика» не погодившись з судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
В судовому засіданні представник ТОВ «Паперова фабрика» підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити. В свою чергу, представник заявника заперечив стосовно задоволення апеляційної скарги і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що з 04.06.2019 ТОВ "Паперова фабрика" перебувало на обліку у ГУ ДПС у Житомирській області, а з 15.11.2025 знаходиться на обліку у Головному управлінні ДПС у Харківській області як платник податків за основним місцем обліку.
На виконання наказу ГУ ДПС у Житомирській області від 05.11.2025 № 2901-п та на підставі направлень від 12.11.2025 № 5551, 5552 головними державними інспекторами відділу аналізу податкової інформації та позапланових перевірок ризикових платників управління податкового аудиту ГУ ДПС у Харківській області П`яташ Мариною та Тішаковою Вікторією 21.11.2025 здійснено вихід на ТОВ "Паперова фабрика" за фактичною адресою: 61177, Харківська обл., м. Харків, вул. Залютинська, буд. 2, для проведення документальної позапланової виїзної перевірки.
Адвокат Таран Максим Миколайович, який представляє інтереси ТОВ "Паперова фабрика" на підставі довіреності директора ТОВ "Паперова фабрика" Михайла Карася від 10.11.2025 б/н, 21.11.2025, о 9:00 після пред`явлення службових посвідчень посадовими особами ДПС у Харківській області відмовився від отримання наказу на проведення перевірки, від ознайомлення під розписку з направленнями на проведення документальної позапланової виїзної перевірки та відмовився допустити посадових осіб Головного управління ДПС у Харківській області до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Паперова фабрика". Причину відмови у допуску до перевірки пояснив тим, що запит про витребування документів та надання пояснень є неправомірним, а наказ від 05.11.2025 № 2901-п оскаржено в судовому порядку.
Як наслідок, начальником ГУ ДПС у Житомирській області на підставі ст. 94 Податкового кодексу України, прийнято рішення № 2/06-30-07-04 від 21.11.2025 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ "Паперова фабрика".
З метою підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна відповідача, заявник звернувся до суду з цією заявою.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість заяви та наявність правових підстав для їх задоволення. 
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Згідно п.п.20.1.4 п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
За правилами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) (далі - Кодекс або ПК України або повністю назва), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
У силу вимог п.п. 75.1.2 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Відтак, податковий орган наділений правом проводити перевірки, одним із різновидів яких є документальні позапланові перевірки.
За правилами п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.
Наказ про проведення документальної позапланової перевірки з підстав, зазначених у цьому підпункті, видається: у разі розгляду заперечення до акта перевірки та/або додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, - контролюючим органом, який проводив перевірку; під час проведення процедури адміністративного оскарження - контролюючим органом вищого рівня, який розглядає скаргу платника податків.
У відповідності до п. 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
У п. 78.5 статті 78 ПК України закрпілено, що допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.
Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.
Абзацами першим-четвертим підпункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
-направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
-копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).
При цьому, абзац п`ятий підпункту 81.1 статті 81 ПК України визначає, що у разі непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий підпункту 81.1 статті 81 ПК України).
Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки: непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абзацами другим-четвертим пункту 81.1 статті 81 ПК України (направлення та наказу на проведення перевірки, службового посвідчення); оформлення документів, вказаних в абзацах другому-третьому пункту 81.1 статті 81 ПК України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.
Тобто, лише дотримання посадовими особами контролюючого органу законодавчо установлених обмежень щодо призначення податкової перевірки є обов`язковою передумовою реалізації податковим органом права на проведення перевірки.
При цьому, саме на етапі допуску до перевірки суб`єкт господарської діяльності може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної виїзної або фактичної перевірки.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.11.2019 у справі №815/4392/15.
Разом з тим, у разі, коли платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу може бути застосовано адміністративний арешт майна (п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України).
Відповідно п. п. 94.6.1 п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України, керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у п. 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна.
Отже, адміністративний арешт, як винятковий засіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, може бути застосований лише у тому випадку, якщо платник податків відмовився від проведення перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення такої перевірки, що підтверджується відповідним актом.
Колегією суддів з`ясовано, що 05 листопада 2025 року заступником начальника ГУ ДПС у Житомирській області підписаний наказ №2901-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Паперова фабрика».
Документальну позапланову виїзну перевірку призначено на підставі пункту 19-1.1 статті 91-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 та підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України з метою контролю щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість з 01 квітня 2021 року по 31 серпня 2025 року.
Згідно наказу від 05 листопада 2025 року №2901-п та направлень на перевірку від 12.11.2025 №№ 1551,1552, посадовими особами ГУ ДПС у Харківській області 21.11.2025, о 9:00 здійснено вихід за фактичною адресою місцезнаходження ТОВ "Паперова фабрика": Харківська обл., м. Харків, вул. Залютинська, буд. 2, для проведення документальної позапланової виїзної перевірки, з метою контролю щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток підприємств за період 01.04.2021 по 31.12.2024.
Отже, посадовими особами контролючого органу виконані передбачені статтею 81 Податкового кодексу України умови допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки, зокрема пред`явлено наказ №2901-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Паперова фабрика», направлення на перевірку та службові посвідчення.
Проте, ознайомившись із зазначеними документами, адвокат Таран М.М., який представляє інтереси ТОВ "Паперова фабрика" на підставі довіреності директора ТОВ "Паперова фабрика" від 10.11.2025 б/н, 21.11.2025 відмовився від допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної позапланової виїзної перевірки.
В якості підстави для відмови у допуску до перевірки зазначено те, що запит про витребування документів та надання пояснень є неправомірним, а наказ від 05.11.2025 № 2901-п оскаржено в судовому порядку.
У зв`язку з відмовою від допуску посадових осіб Головного управління ДПС у Харківській області до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Паперова фабрика" (код ЄДРПОУ: 43038116) начальником ГУ ДПС у Житомирській області 21.11.2025 о 15:00 год. прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків. 
Згідно з пунктом 94.10. статті 94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 283 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.
За частиною другою статті 283 КАС України заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі.
За правилами частини сьомої статті 283 КАС України у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду. Розгляд заяви відбувається за участю податкового органу, митного органу, що її вніс, та платника податків, стосовно якого її внесено.
За змістом вказаних норм, максимальний строк розгляду заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків становить 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду, і цей же строк встановлений пунктом 94.10 статті 94 ПК України. В іншому випадку (у разі відсутності протягом 96-ти годин судового рішення про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків) арешт вважається припиненим безвідносно до причин, з яких рішення суду про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту не було прийнято.
При цьому, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову від 16 грудня 2020 року у справі № 820/5045/18 зазначив, що після спливу 96-ти годин з моменту прийняття рішення про накладення адміністративного арешту майна, встановленого для перевірки його обґрунтованості судом, такий арешт є припиненим в силу закону, що виключає можливість задоволення позовних вимог про підтвердження його обґрунтованості, з огляду на сплив цього часу.
Зазначене дає підстави для висновку, що незважаючи на наявність у податкових органів права на звернення до суду з вимогою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна в загальному порядку шляхом подання позовної заяви, фактична реалізація інституту, встановленого статтею 94 ПК України, можлива виключно протягом 96-ти годин, тобто, у разі звернення податкового органу в спеціальному (терміновому) порядку, встановленому статтею 283 КАС України, з відповідною заявою.
Аналогічна правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 23.02.2023 у справі №640/17091/21.
Як свідчать матеріали справи, заява контролюючого органу про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків була подана до суду, в межах строку, встановленого частиною другою статті 283 КАС України, однак за результатами розгляду заяви рішення про підтвердження адміністративного арешту судом прийнято не було, у зв`язку з відмовою у відкритті у даній справі (ухвала від 21.11.2025, залишена без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026). 
Після касаційного перегляду справа № 240/26673/25 надійшла до суду першої інстанції для продовження розгляду, та як наслідок відкрито провадження 05 червня 2026 року. 
В той же час, як зазначалося вище, припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.
Таким чином, за наявності відповідних умов, визначених у п.94.2 ст.94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого має бути перевірена судом в обов`язковому порядку протягом 96 годин. Відсутність протягом вказаного строку відповідного рішення суду про визнання арешту обґрунтованим зумовлює звільнення з-під адміністративного арешту майна платника податків та унеможливлює його повторне накладення з тих саме підстав.
Отже, у разі коли минуло 96 годин з моменту застосування адміністративного арешту він припиняється в силу закону незалежно від причин, з яких рішення суду про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту не було прийнято.
Вимоги про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, заявлені поза межами 96-годинного строку, не є такими, що можуть бути задоволеними, адже, у цьому випадку, відсутні відповідні обставини, з якими положення ст.94 ПК України пов`язують можливість забезпечення виконання платником податків його обов`язків.
Аналогічна позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 25.05.2018 у справі № 820/2040/17, від 28.03.2019 у справі № П/811/1722/17, від 27.08.2019 у справі № 520/11050/18, від 19.04.2019 у справі № 813/4598/16, від 18.11.2019 у справі № 140/2485/18, від 21.04.2021 у справі № 820/1895/17.
Вищезазначене свідчить про відсутність обставин для підтвердження судом обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків за рішенням ГУ ДПС у Житомирській області щодо застосування умовного адміністративного арешту майна платника податку товариства з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика», враховуючи сплив 96 годинного строку, встановленого для перевірки його обґрунтованості судом, тому такий арешт вважається припиненим в силу закону, що виключає можливість задоволення позовних вимог про підтвердження його обґрунтованості.
Як наслідок, колегія суддів вважає, що наявні підстави для відмови в підтвердженні обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика».
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні заяви. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика» задовольнити повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна товариства з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика», який застосований рішенням Головного управління ДПС у Житомирській області № 2/06-30-07-04 від 21.11.2025, відмовити. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий	 		Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сторчак В. Ю.    Матохнюк Д.Б.