Справа № 758/3784/26
3/758/2341/26
Категорія 327

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Денисов О.  О. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП стосовно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2026 року, о 13 годині 45 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Введенська, 35, а саме: у ліцеї №107 «Введенський», ОСОБА_1 будучи матір`ю неповнолітнього сина ОСОБА_2 ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків передбачених статтею 150 СКУ, ОСОБА_3 вчинив сварку з учнями 7-А класу ОСОБА_4 виражався нецензурною лайкою, образливо чіплявся, чим порушив статтю 173 КУпАП, після чого вчинив бійку та вдарив по обличчю ОСОБА_5 , чим наніс шкоди його здоров`ю, подібні дії ОСОБА_3 також вчинив 16.02.2026 р. близько 10 години 30 хвилин в роздягальні ліцею № 107, де ображав цензурний лайкою та принизливими словами, після чого вдарив по обличчю ОСОБА_6 , учня 5-А класу, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, не визнала, обставини викладені в протоколі не підтвердила, зазначила, що її син не використовував нецензурну лайку, та вважає, що її син протягом тривалого часу стримувався, не вступав у конфлікт, виконував зауваження педагогів та не чіпав інших дітей, незважаючи на систематичний психологічний тиск. Лише після тривалих провокацій та образ, які носили системний характер та фактично мають ознаки булінгу, відбулася словесна перепалка та бійка. Захисник наполягала на тому, що наведені обставини свідчать про те, що дії дитини - реакція на тривале моральне приниження та агресивну поведінку інших учнів. Таким чином, дії ОСОБА_2 обумовлені конкретною конфліктною ситуацією та не є наслідком неналежного виконання матір?ю батьківських обов?язків. У частині суті адміністративного правопорушення вказали, що ОСОБА_3 дійсно був учасником конфлікту з ОСОБА_4 , допустили, що він міг виражатися нецензурною лайкою, але оскільки зміст лайки не зазначений, то не можуть підтвердити, що це була саме нецензурна лайка, заперечили, що він образливо чіплявся, оскільки конфлікт фактично перейшов у бійку, а не образливі чіпляння, допустили, що в ході бійки він міг ударити ОСОБА_5 , чи спричинив він шкоду його здоров`ю їм достовірно не відомо, стосовно подібні дії, що ОСОБА_3 можливо також вчинив 16.02.2026 р. близько 10 години 30 хвилин в роздягальні ліцею № 107, де ображав лайкою та принизливими словами, після чого вдарив по обличчю ОСОБА_6 просили не розглядати.
Стосовно подій від 16.02.2026 року повідомили, що не розуміють суть адміністративного правопорушення в цій частині, чи це є триваюче правопорушення, чи окреме правопорушення.
Дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя дійшов висновку про наступне.
Ч. 3 ст. 184 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом.
Судом досліджено наступні докази:
- протокол про адміністративне правопорушення від 16 лютого 2026 року серії ГП №316788.
Указаний протокол має доказове значення виключно в частині: «13 лютого 2026 року, о 13 годині 45 хвилин, за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: у ліцеї №107 «Введенський», ОСОБА_1 будучи матір`ю неповнолітнього сина ОСОБА_2 ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків передбачених статтею 150 СКУ, ОСОБА_3 вчинив сварку з учнями 7-А класу ОСОБА_4 виражався нецензурною лайкою (…), чим порушив статтю 173 КУпАП». У іншій частині, суд вважає, що вказаний протокол не має жодного доказового значення оскільки: факт образливого чіпляння не підтверджено належними доказами, а вчинення бійки та удар по обличчю не є об`єктивною стороною правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП. Так само, суд критично ставиться до суті адміністративного правопорушення в частині подібних дій, що вчинені 16.02.2026 року, оскільки протокол не містить відомостей про триваючий характер дрібного хуліганства, а одним протоколом не передбачено оформлення різних адміністративних правопорушень враховуючи особливість диспозицій ст. 173, ч.3 ст. 184 КУпАП; 
- рапорт інспектора відділу «Служба освітньої безпеки» УПП в місті Києві ДПП лейтенанта поліції Андрушко А. від 16 лютого 2026 року, з якого вбачається, що під час несення служби в телефонному режимі директор ліцею повідомила про бійку, також зазначила, що батьки ОСОБА_5 претензій до ліцею не мають, у разі необхідності сказали що звернуться до лікаря. Після чого адміністрацією ліцею прийнято рішення викликати батьків учасників бійки в понеділок до школи. Прийшла мама ОСОБА_7 , який вчинив бійку з учнем 7-го А-класу. Крім того вчителі постійно скаржились на даного учня через те, що він постійно провокує конфлікти, бійки з різними учнями ліцею, систематично зриває уроки, принизливо спілкується російською мовою, на зауваження не реагує або відповідає: «а что вы мне сделаете?». Дуже часто вживає нецензурну лайку, принижує інших дітей у грубій нецензурній формі. Класний керівник звертався з проханням провести профілактичну бесіду з учнями класу через систематичні скарги вчителів на ОСОБА_8 та його однокласників, яких ОСОБА_3 підбурює та шантажує. Після бесіди з батьками учня ОСОБА_7 складено протокол, а у вчителів відібрано пояснення з даного приводу. В подальшому буде проводитись профілактична та виховна бесіда з учнями 8-Б та 7-А класу психологом, соц. Педагогом, класним керівником та інспектором ВСО 5 для недопущення в подальшому конфліктних ситуацій в закладі освіти;
- характеристика ОСОБА_2 відповідно до якої він має навчальні досягнення на рівні середніх і високих. Сумлінно виконує частину навчальних завдань, однак потребує додаткового контролю та стимулювання до систематичної роботи. Найкращі результати демонструє з предметів математичної галузі.
У колективі однокласників та вчителів має неоднозначну репутацію. Взаємини із однолітками підтримує проте іноді проявляє деструктивність у спілкуванні. У минулому навчальному році був одним із учасників у розгляді випадку пов`язаним із булінгом. Факт булінгу не визнали. Попри проведену із ним індивідуально-виховну роботу, істотних позитивних змін у поведінці не спостерігається. 
ОСОБА_3 потребує подальшої уваги із боку педагогів і батьків, систематичної виховної роботи, спрямованої на формування відповідальності, культури спілкування та толерантності у взаєминах із однолітками і оточуючими. Вказану характеристику суд сприймає виключно як характеризуючі особу ОСОБА_2 матеріали, а не як належний доказ, що підтверджує вину ОСОБА_1 
- письмові пояснення ОСОБА_9 від 16 лютого 2026 року, у яких вона зазначила, що на перерві після 4-го уроку учень 7-А ОСОБА_10 знаходився в кабінеті №300 на 3-му поверсі учень 8-Б класу ОСОБА_11 зайшов до кабінету №300 коли він порівнявся із ОСОБА_10 , то ОСОБА_10 назвав ОСОБА_12 «бубликом». На що ОСОБА_13 дав відповідь з використанням ненормативної лексики. 
ОСОБА_9 наполегливо попросила вийти з кабінету, ОСОБА_13 вийшов. Через деякий час вийшов і ОСОБА_10 після чого в коридорі недалеко від кабінету №300 біля туалетів почався якийсь шум, вона вийшла в коридор з кабінету і побачила натовп учнів серед яких були ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , учні 8-Б класу, ОСОБА_16 учень 8-В, вони активно підтримували вигуками ОСОБА_2 центрі цього натовпу штовхали один одного, обзивали і лаялись ОСОБА_13 і ОСОБА_17 . Їй вдалося розборонити їх. 
Кожен з учнів пішов на 5-й урок за розкладом. Вона зайшла до учнів 7- А, де є класним керівником, попросила ОСОБА_10 та ОСОБА_18 утриматися від будь-яких контактів і розмов з учнем 8-Б класу ОСОБА_19 . Вищевказані учні 8-го класу вже приходили до неї в кабінет №300 з намірами, як вони говорили «розібратися» з ОСОБА_18 , ОСОБА_20 . Про можливість конфлікту вона попереджала батьків ОСОБА_21 і ОСОБА_22 , а також адміністрацію ліцею. Вказані пояснення суд сприймає як належний доказ, що підтверджує використання ненормативної лексики ОСОБА_2 у громадському місці;
- письмові пояснення ОСОБА_23 від 16 лютого 2026 року, у яких вона зазначила, що стала свідком бійки між учнем 7-А класу ОСОБА_4 та учнем 8-Б класу ОСОБА_24 . На перерві після 6-го уроку біля кабінету №331 зібрався гурт учнів 8-Б класу серед яких був і ОСОБА_7 Спочатку між 8-Б та 7-А була словесна суперечка з використанням ненормативної лексики. Вона учням зробила зауваження, але суперечка продовжились, тоді вийшовши з кабінету побачила, що між учнями 8-Б класу ОСОБА_26 та 7-А класу ОСОБА_4 зав`язується бійка. Вона стала між цими учнями й намагалась їх заспокоїти. 
ОСОБА_12 взяла за руку, щоб відвести у кабінет, у цей час ОСОБА_10 розвернувся і пішов у напрямку кабінету №340. Учень 8-Б ОСОБА_14 підбурював учнів до конфлікту. ОСОБА_13 вирвався з її рук й побіг за ОСОБА_20 . Потім ОСОБА_13 підстрибнув угору і з ноги вдарив учня 7-А ОСОБА_5 у спину.
ОСОБА_10 повернувся обличчям до ОСОБА_7 , а той почав наносити удари кулаками в обличчя ОСОБА_17 . Вона знову стала між хлопцями, щоб припинити бійку. Коли їй вдалось відтягти ОСОБА_12 від ОСОБА_5 , то у останнього був розбитий ніс і йшла кровотеча. ОСОБА_10 лише намагався відвернутися від ударів ОСОБА_7 , а сам ОСОБА_12 не бив. Коли врешті ОСОБА_13 трохи заспокоївся, вона завела його в кабінет №334 телефонувала класному керівнику 7-А класу ОСОБА_9 та 8-Б класу ОСОБА_27 . Завуч навчально-методичної роботи ОСОБА_28 відвела ОСОБА_10 до медсестри, щоб надати необхідну медичну допомогу. Вказані пояснення суд сприймає як належний доказ, що підтверджує використання ненормативної лексики ОСОБА_2 у громадському місці;
- письмові пояснення ОСОБА_27 від 16 лютого 2026 року, у яких він зазначив, що отримав телефонний дзвінок від вчительки української мови ОСОБА_23 , яка повідомила, що в його класі сталася надзвичайна подія. Повернувшись до ліцея о 14:55 я дізнався про бійку між здобувачами освіти ОСОБА_29 та ОСОБА_4 цей час шкільна медсестра уже надавала допомогу у медпункті ОСОБА_17 . 
Там також був ОСОБА_21 . Телефонним дзвінком він викликав ОСОБА_12 в медпункт для з`ясування обставин інциденту. ОСОБА_3 спустився до медпункту, але накал емоцій та взаємних образ із використанням нецензурних лайок змусив нас із медсестрою розвести усіх по різних приміщеннях аби уникнути чергової бійки. Весь час під час з`ясування обставин, що спровокували бійку я бесідував із ОСОБА_26 в якості класного керівника. Під час виховної бесіди зі слів ОСОБА_3 з`ясувалося, що ОСОБА_10 протягом дня чіплявся до ОСОБА_3 і з образливими висловлюваннями. ОСОБА_3 просив його припинити, але той чіплявся, а тоді на перерві між 6-м та 7-м уроком у відповідь на чергову порцію лайок ОСОБА_13 наніс ОСОБА_10 3 удари кулаком в обличчя. Вказані пояснення суд сприймає як належний доказ, що підтверджує використання ненормативної лексики ОСОБА_2 у громадському місці;
- доповідна ОСОБА_30 з якої вбачається, що учні підійшли до нього і розказали, що у роздягальні ОСОБА_13 вдарив по щоці ОСОБА_31 та сказав, що його брат ОСОБА_32 (ненормативна лексика).
Вказаний доказ суд не враховує, оскільки він не підтверджує обставини від 13.02.2026.
Так само, суд не надає оцінку вказаному доказу в контексті подій від 16.02.2026, оскільки вважає, що відповідна інформація зазначена в суті адміністративного правопорушення не може розглядатись у межах одного адміністративного протоколу, а зі змісту суті адміністративного правопорушення не можна зрозуміти причину з якої відповідною особою зазначено вказану інформацію та долучено вищевказану доповідну. 
Згідно долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження вбачається, що матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 .
Відповідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Положення ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України передбачають право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, а об`єктивна сторона полягає в учиненні неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом.
Таким чином, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважає, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, адже поведінка її сина не відповідала нормам моралі та етики, не узгоджується із засадами позитивного, ввічливого спілкування між людьми, особливо малолітніми, які є більш вразливими та емоційними до зовнішніх обставин, оскільки висловлювання ОСОБА_2 носили образливий, принизливий, агресивний характер і він такими діями вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом.
При призначенні стягнення, суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність правопорушниці, судом не встановлено.
На підставі вищевказаного, з урахуванням особи та майнового стану правопорушниці, ступеню її вини, відсутності обставин, що її пом`якшують чи обтяжують, а також з урахуванням характеру вчиненого нею правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу, в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 184 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою її виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Підстав для призначення правопорушниці будь-якого іншого стягнення, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 184 КУпАП, суд не вбачає.
На підставі ч. 5 ст. 4, ст. 9 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір підлягає стягненню з правопорушниці на користь держави в сумі 665 грн. 60 коп.
Керуючись ст. ст. 23, 33, ч. 3 ст. 184, 221, 284, 287,294, 303, 307,308 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , судовий збір у дохід держави в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня її винесення. 

Суддя О. О. Денисов