Справа № 420/5364/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ 44069166), про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- 

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить:
визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Одеській області від 24.10.2025 року № 1623246-2409-1553-UA51100090000094901, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у розмірі 106 123, 70 грн.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що він є сільськогосподарським виробником, а нежитлова будівля, яка визначена об`єктом оподаткування відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не є об`єктом оподаткування згідно з підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, тобто належить до об`єкта класу 1271 ДК 018-2000, використовується у сільськогосподарській діяльності та не передан в оренду, лізинг чи позичку.
Ухвалою суду від 02.03.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
13.03.2026 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними.
Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, відповідач вказує, що в інформаційно – комунікаційній системі ДПС відсутня інформація щодо зареєстрованих ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) найманих працівників, що може свідчити про порушення платником податків податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема трудового законодавства, використання не задекларованої праці. Крім того, за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС відсутній додаток МПЗ до поданої ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податкової декларації платника єдиного податку третьої групи за 2024 рік.
Відповідач підтверджує, що згідно з даними Державного реєстру ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1 494,7 кв. м. Однак, тип майна відсутній та відомості щодо цільового призначення нежитлової будівлі відсутні в зазначеному реєстрі. Отже, факт наявності у позивача об`єкта нерухомого майна, відмінного від земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за встановлених обставин відсутності даних щодо віднесення будівлі до класу 1271 «Будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» свідчить про правомірність нарахування податковим органом грошових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власникам об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2024 року.
На підставі викладеного відповідач вважає, що податкове повідомлення – рішення від 24.10.2025 № 1623246-2409-1553-UA51100090000094901 на суму 106 123,70 грн прийнято законно та обґрунтовано, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
18.03.2026 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач не погоджується з доводами відзиву з підстав викладених у позовній заяві. А також у противагу твердженням відповідача зазначає, що Податковий кодекс України не ставить застосування підпункту «ж» пп. 266.2.2 ПК України у залежність від: наявності найманих працівників; організаційної форми ведення господарської діяльності; кількісних показників такої діяльності.
Заперечення на відповідь на відзив у встановлений судом строк до суду не надходили.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , з 01.12.2023 зареєстрований фізичною особою-підприємцем та здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур; 01.45 Розведення овець і кіз; 01.46 Розведення свиней; 01.64 Оброблення насіння для відтворення; 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів; 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.23 Оптова торгівля живими тваринами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1 494,7 кв. м, набуття права власності з 14.11.2018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1693464551210.
Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України ГУ ДПС в Одеській області в автоматичному режимі сформовано податкове повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2024 рік від 24.10.2025 № 1623246-2409-1553- НОМЕР_2 на суму 106 123,70 гривень.
Зазначене податкове повідомлення-рішення отримано ОСОБА_1 08 січня 2026 року.
12.12.2025 року позивач звернувся з заявою до Головного управління ДПС в Одеській області (вх. Головного управління ДПС в Одеській області № 121666/6 від 17.12.2025) щодо проведення звірки з метою визначення об`єкта оподаткування за адресою: АДРЕСА_2 згідно з підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Кодексу та розглянути право на пільгу ОСОБА_1 як сільськогосподарському товаровиробнику.
До заяви від 12.12.2025 року позивачем додано експертний висновок АС2 Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем в будівництві» від 20.10.2020 № 2029401, який ідентифікує комплекс будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 за функціональним призначенням (використанням) як «Будівля для зберігання зерна» та визначає код об`єкта за державним класифікатором будівель та споруд ДК018:2000-1271.3.
За результатами розгляду цієї заяви відповідач повідомив позивача про наступне:
«Відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Кодексу не с об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарської діяльності, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Відповідно даних інформаційно - комунікаційної системи ДПС фізична особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.12.2023 знаходиться на обліку у Головному управлінні ДПС в Одеській області як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування з основним видом діяльності 01.11. «Вирощування зернових культур».
Разом з цим займаючись сільськогосподарською діяльністю з використанням будівлі за адресою: Одеська область, Біляївський район, Кам`янська сільська рада, комплекс будівель та споруд № 2, буд. 12 згідно інформаційно - комунікаційної системи ДПС відсутня інформація щодо зареєстрованих Вами найманих працівників, що може свідчити про порушення платником податків податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема трудового законодавства, використання не задекларованої праці.
Відповідно довідки 20-ОПП (повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність) наданої до податкового органу, зазначений об`єкт нерухомого за адресою: АДРЕСА_2 , стан об`єкту «експлуатується» взято на облік 27.04.2024.
Враховуючи вищевикладене, Головне управління ДПС в Одеській області залишає без змін ППР- за 2024 рік від 24.10.2025 № 1623246-2409-1553- UA51100090000094901 на суму 106 123,70 гривень.».
Також відповідач оскаржив податкове повідомлення рішення до ДПС України, направивши на її адресу скаргу від 22.01.2026 року.
За результатами розгляду скарги ДПС України прийнято рішення від 05.02.2026 року про залишення без змін ППР ГУ ДПС в Одеській області від 24.10.2025 № 1623246-2409-1553-UA51100090000094901, а скарги - без задоволення. Підставами для відмови у задоволенні скарги визначено те, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , не віднесена до класу «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» (код 1271) НК 018:2023. А також до скарги не додано документів, підтверджуючих здійснення Скаржником господарської діяльності як сільськогосподарського товаровиробника.
Вважаючи податкове повідомлення-рішення №1623246-2409-1553-UA51100090000094901 від 24.10.2025 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку правомірності нарахуванню позивачу податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України; Податковий кодекс України) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України).
Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Правові засади справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, регулюються статтею 266 розділу ХІІ ПК України.
Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Підпунктом 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Згідно з пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
У відповідності з пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Як встановлено судом, відповідачем згідно з підпунктом 54.3.3 пунтку 54.3 статті 54 ПК України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2024 рік у сумі 106123,70 грн. та складено податкове повідомлення - рішення №1623246-2409-1553-UA51100090000094901 від 24.10.2025 року.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо прийняття податкового повідомлення-рішення, позивач посилається на те, що нежитлова будівля, яка визначена об`єктом оподаткування відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, не є об`єктом оподаткування згідно з підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Відповідно до п.п.«ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України в редакції, Закону № 466-IX від 16.01.2020 року, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Згідно з п.п.«ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України в редакції, чинній станом на дату прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Здійснивши аналіз приписів абзацу "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, суд дійшов висновку, що застосування зазначеної норми передбачає наявність таких умов:
- нежитлова будівля віднесена до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) НК 018:2023;
- власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) повинен бути сільськогосподарським товаровиробником;
- будівля використовується у господарській діяльності суб`єктів господарювання за функціональним призначенням, тобто для сільськогосподарської діяльності;
- будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.
Суд зауважує, що встановлена підпунктом “ж” підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.
Отже, з викладеного вище вбачається, що для застосування підпунктом “ж” підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України необхідно з`ясувати, по-перше, що власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди), є сільськогосподарським товаровиробником, а по-друге, що об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Як вже встановлено судом, ОСОБА_1 01.12.2023 зареєстрований фізичною особою-підприємцем та здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур; 01.45 Розведення овець і кіз; 01.46 Розведення свиней; 01.64 Оброблення насіння для відтворення; 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів; 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.23 Оптова торгівля живими тваринами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.
Відповідно до п.14.1.135 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
У позові вказано, що ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність, а саме вирощує сільськогосподарську продукцію на території колишньої Кам`янської і Кагарлицької сільських рад і має у власності земельні ділянки загальною площею 7, 6286 га та 11, 1834 га із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності: земельна ділянка, кадастровий номер 5121083200:01:001:0112, загальною площею 7,6286 га, реєстраційний номер об`єкта нерухоморго майна: 600493351210; земельна ділянка, кадастровий номер 51210833000:01:001:0140, загальною площею 11, 1834 га, реєстраційний номер об`єкта нерухоморго майна: 601524951210.
Для своєї господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 використовує:
- об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлова будівля загальною площею 1494,7 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ФОП на праві власності. (повідомлення форма 20-ОПП)
- земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 86,5622 га (повідомлення Форма № 20-ОПП );
- трактор «Беларус-920» (повідомлення Форма № 20-ОПП );
- плуг дисковий ПД-2,5(повідомлення Форма № 20-ОПП );
- сівалка СЗ-3,6 (повідомлення Форма № 20-ОПП ).
Вказані повідомлення Форми №20-ОПП наявні в матеріалах справи та подані до контролюючого органу у 2024 році, тобто в оподаткованому періоді.
Зазначені обставини не заперечуються відповідачем.
Також у позовній заяві зазначено, що фізична особа – підприємець здійснює господарську діяльність особисто, без залучення найманих працівників. Усі необхідні операції, пов`язані з підготовкою ґрунту та вирощуванням сільськогосподарської продукції (зокрема: оранка, дискування, внесення добрив, посів, внесення засобів захисту рослин тощо), виконуються особисто. У випадках, коли для виконання окремих видів робіт необхідне технічне забезпечення яке відсутнє у підприємця (наприклад, комбайнування), ФОП залучає сторонні організації на підставі укладених договорів. Відсутність найманих працівників обумовлена економічною доцільністю та обсягом доходів від здійснюваної діяльності.
Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди), тобто ФОП ОСОБА_1 є сільськогосподарським товаровиробником.
Також правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі.
Як вказано у позові об`єкт за адресою Одеська область, Біляївський район, Кам`янська сільська рада, Комплекс будівель і споруд №2 (два) використовується позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та використовує її за належністю, а саме для зберігання сільськогосподарської продукції (зернових культур).
Наказом Міністерства економіки України від 16 травня 2023 року №3573 затверджено і введено в дію Класифікатор будівель і споруд НК 018:2023, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в НК 018-2023 є окремі споруди (будівля, дорога, трубопровід тощо).
Відповідно до названого Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023 будівлі, призначені для сільськогосподарської діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, конюшні, розплідники, промислові курники, зерносховища, ангари та фермерські господарські будівлі, погреби, виноробні заводи, винні чани, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо віднесено до підрозділу «Нежитлові будівлі» (група 127 "Інші нежитлові будівлі" клас 1271 "Нежитлові сільськогосподарські будівлі").
Отже, до будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до НК 018-2023 належать до класу 1271 " Нежитлові сільськогосподарські будівлі".
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з НК 018-2023.
Згідно з НК 018-2023 до групи (код 127) «Інші нежитлові будівлі» належить клас "Нежитлові сільськогосподарські будівлі", який включає будівлі призначені для сільськогосподарської діяльності, зокрема, зерносховища. 
Разом із позовом позивачем надано до суду довідку від 09.09.2020 №329, яка видана Кам`янською сільською радою Біляївського району Одеської області ОСОБА_1 в тому, що дійсно за ним числиться не житлова споруда під номером "12" (дванадцять) за адресою Комплекс будівель і споруд №2 (два) на території Кам`янської сільської ради Біляївського району Одеської області загальною площею 1494,70 кв.м.
Як зазначено у довідці, дана будівля використовується гр. ОСОБА_1 для власних потреб сільськогосподарського призначення сільськогосподарської продукції, зерна.
З наведеного слідує, що нежитлові будівлі, які належить позивачу на праві власності, за вимогами НК 018-2023 віднесені до класу (код 1271) "Нежитлові сільськогосподарські будівлі", та використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником.
Верховним Судом у постанові від 09.05.2023 по справі №380/10802/22 зазначено, що норми податкового законодавства не покладають на платника податку обов`язок отримати від Державного підприємства "Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві" експертний висновок щодо правильності класифікації наявних у власності особи об`єктів нерухомості за державним класифікатором ДК 018:2000, проте такі дії платника могли б спростити процес податкового адміністрування податку на нерухомість.
Суд зазначає, що позивачем разом із позовом надано експертний висновок АС1 №2029401, відповідно до якого позивачем проведено правильну класифікацію наявного у його власності об`єкту нерухомості за адресою Комплекс будівель і споруд №2 (два) на території Кам`янської сільської ради Біляївського району Одеської області, а саме: 1271.3 – Будівлі для зберігання зерна.
Суд звертає увагу на те, що обов`язок доказування правомірності свого рішення в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень положеннями частини другої статті 77 КАС України покладається на відповідача.
Відповідач у межах спірних правовідносин не довів, що спірна будівля, яка належать позивачу на праві власності, не є будівлею сільськогосподарського призначення. Окрім того, здійснюючи нарахування податку, контролюючий орган не пояснив, зокрема, чим він керувався при визначенні позивачу розміру податкового зобов`язання, який документ щодо класифікації будівель і споруд використав, чому на стадії податкового адміністрування (контролю) не отримав інформацію щодо класифікації будівель від компетентної установи, що у свою чергу вказує на недотримання відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, ч. 2 ст. 2 КАС України при прийнятті податкового повідомлення-рішення.
Податковим органом не доведено також, що позивач впродовж спірного періоду використовував належний йому на праві власності об`єкт нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської діяльності, спосіб.
При цьому, суд враховує, що відповідачем не заперечується той факт, що нежитлова будівля, на яку нараховане грошове зобов`язання, позивачем не здається в оренду (лізинг, позичку).
Підсумовуючи, суд констатує, що нежитлова будівля, яка належить позивачу на праві власності, не є об`єктом оподаткування відповідно до пункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.
Розглядаючи справу по суті, суд відхиляє посилання Головного управління ДПС в Одеській області на відсутність найманих працівників, оскільки відповідно до статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичної особи, а не факт наявності чи відсутності найманих працівників або здійснення господарської діяльності. Податковий кодекс України не ставить застосування підпункту «ж» пп. 266.2.2 ПК України у залежність від наявності найманих працівників.
Також як і зазначення у формі № 20-ОПП стану об`єкта «експлуатується» не є підставою для визначення будівлі об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки відповідно до статті 266 Податкового кодексу України визначальним для застосування пп. «ж» пп. 266.2.2 ПК України є належність об`єкта до класу 1271 НК 018-2023, його функціональне використання у сільськогосподарській діяльності та відсутність передачі в оренду, лізинг чи позичку, а не інформацією, поданою у повідомленні за формою № 20-ОПП.
Суд також враховує, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі № 420/36022/24, яке набрало законної сили 23.10.2025 року, адміністративний позов  ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області було задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 18 червня 2024 року № 0904645-2409-1509-UA51100090000094901, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у розмірі 100144,90 грн. 
Суд зазначає, що зазначеним рішенням суду скасовано податкове повідомлення рішення, яким ОСОБА_1 було нараховано грошові зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власникам об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2023 року. Об`єкт оподаткування: АДРЕСА_2 , загальною площею 1 494,7 кв. м. При цьому, судом було встановлено відсутність об`єкта оподаткування щодо спірного об`єкта нерухомості.
Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на усі встановлені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 24.10.2025 року № 1623246-2409-1553-UA51100090000094901 є протиправним, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.
Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем за звернення до суду з даним адміністративним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 1065,00 грн.
У зв`язку із задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1064,96 грн., де 1064,96 грн. – ставка судового збору за звернення до суду з позовною вимогою немайнового характеру із застосуванням коефіцієнту пониження 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд –

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ 44069166), про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Одеській області від 24.10.2025 року № 1623246-2409-1553-UA51100090000094901, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у розмірі 106 123, 70 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, код ЄДРПОУ 44116011) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1064,96 (одна тисяча шістдесят чотири гривні дев`яносто шість копійок) грн. 
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України. 

Суддя А.А. Радчук