Справа № 308/2402/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Хамник М.М.,
за участі секретаря судового засідання Камілли В.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження з викликом сторін цивільну справу №308/2402/26 за позовом ОСОБА_1 до Першої Ужгородської нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа: ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк», про скасування заборони на відчуження майна, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Першої Ужгородської нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа: ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк», в якому просить скасувати заборону на відчуження майна (архівний запис), яке належить їй на праві власності.
В обґрунтування позову посилається на те, що згідно свідоцтво про право на спадщину за заповітом, є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , який належав померлому чоловіку ОСОБА_2 , 1939 року народження.
В жовтні 2025 року позивач звернулася до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо передачі майна своїй доньці, однак не змогла здійснити оформлення правочину оскільки на майно накладено забору на відчуження у 1966 році, архівний запис 3247-77.
Як вбачається з довідки від 13.10.2025р. №365/01-16 наданої відповідачем, згідно архівних даних заборону накладено на підставі повідомлення «Закарпатської облконтори Стройбанка», дата одержання повідомлення: 16.06.1966 року. Особою, яка одержала позичку, є власник будинку, місцезнаходження якого: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , сума позики 700 руб. Дата та номер повідомлення про погашення позики (графа 8) Реєстру - відсутня.
На сьогоднішній день підтвердити чи спростувати факт отримання та/або погашення відповідного кредиту (позики), а також факт накладення у 1966 році заборони на відчуження об`єкту нерухомого майна немає можливості, оскільки Промбудбанк України ліквідовано без правонаступництва. 
Згідно відомостей наданих Відділом ДВС у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо архівного запису 3247-77, то такі також відсутні.
Відповідно до інформації наданої ПАТ «Промінвестбанк» кредитна заборгованість ОСОБА_3 , ОСОБА_1 у них також не обліковується.
Наведене свідчить про відсутність боргових зобов`язань у власника майна, а наявність даної заборони порушує законні права та інтереси позивача, у зв`язку з чим остання звернулась із вказаним позовом.
Ухвалою суду від 02.03.2026 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Відповідач Ужгородська нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління юстиції подала відзив на позов, в якому зазначає, що не є належним відповідачем по справі, оскільки ініціатором спірного обтяження не була, а виконувала лише функцію реєстратора.
Ухвалою суду від 15.05.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.
Відповідач явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином.
Третя особа письмового пояснення суду не подала, про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші
Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, житловою площею 50.9 кв.м., загальною площею, 91.2 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , що належав померлому чоловіку ОСОБА_2 , 1939 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14.11.2017, спадкова справа №157/2017, зареєстрованого в реєстрі за №3-670. 
В жовтні 2025 року позивач звернулася до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (надалі відповідач) щодо розпорядження вказаним майном на користь своєї доньки, однак не змогла цього здійснити оскільки щодо вказаного майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності наявна реєстрація обтяження.
Згідно довідки від 13.10.2025р. №365/01-16, виданої відповідачем, на майно накладено заборону на відчуження у 1966 році, архівний запис 3247-77 на підставі повідомлення «Закарпатської облконтори Стройбанка», дата одержання повідомлення: 16.06.1966 року, на той час реєстратором - Першою ужгородською державною нотаріальною конторою було зареєстровано заборону, а саме: на ім`я ПІБ особи, яка одержала позичку, ПІБ власника будинку, на який накладена заборона, місцезнаходження будинку: « ОСОБА_3 », АДРЕСА_2 », архівний запис 3247-77. Дата та номер повідомлення про погашення позики (графа 8) Реєстру - відсутня. 
З метою подальшого встановлення відомостей про обтяження майна, зокрема, щодо наявності відкритих виконавчих проваджень, позивач звернулась до Відділу ДВС у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 
Листом від 19.12.2025 року Відділ ДВС у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив, що станом на день надання відповіді згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчий документ, де стороною виконавчого провадження є гр. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) у відділ на виконанні не перебуває.
Крім того, з метою з`ясування відомостей про наявність непогашеної заборгованості позивач звернувся до ПАТ «Промінвестбанк». У відповідь ПАТ «Промінвестбанк» листом за №1960/08 від 13.11.2025 року повідомив, що за наявною у Банку інформацією відділення Будбанку СРСР входили до складу і були структурними підрозділами Будбанку СРСР. З реорганізацією Будбанку СРСР в Державний комерційний промислово-будівельний банк СРСР, зазнали реорганізації і його структурні підрозділи. В результаті цього процесу був створений Український республіканський банк Державного комерційного промислово-будівельного банку (Укрпромбудбанк), а відділення Будбанку СРСР були перетворені у відділення Державного комерційного промислово-будівельного банку СРСР, які входили до мережі Укрпромбудбанку. 
20.03.1991 Постановою Верховної Ради України №873 Укрпромбудбанк з його мережею, обчислювальним центром, активами і пасивами оголошено власністю України. Відповідно до зазначеної постанови Укрпромбудбанк був перетворений в Державний комерційний промислово- будівельний банк України (Промбудбанк України). 
Відповідно до ст.1 Статуту Промбудбанку України правонаступником Українського республіканського державно-комерційного банку Промбудбанку СРСР став Промбудбанк України. У зв`язку з тим, що Промбудбанк України був державним банком і відповідно до ст.12 його Статуту діяльність банку могла бути припинена шляхом його реорганізації або ліквідації за рішенням Уряду України, то і реорганізація або ліквідація Промбудбанку України мала бути здійснена за рішенням відповідного органу державної влади. 
Згідно з Указом Президії Верховної Ради СРСР від 07.04.1959 «Про реорганізацію системи банків довгострокових вкладень» та Постанови Ради Міністрів СРСР від 07.04.1959 № 369 питання, пов`язані з реорганізацією системи банків довгострокових вкладень функції Сільгоспбанку та комунальних банків СРСР покладено на Державний банк СРСР (Держбанк СРСР) та Промисловобудівельний банк СРСР(Промбудбанк СРСР). 
7 квітня 1959 року було створено Всесоюзний банк фінансування капітальних вкладень (Будбанк СРСР) шляхом об`єднання трьох банків: Промбанку ССР (Промисловий банк), Сільгоспбанку СРСР (Сільськогосподарський банк), Цекомбанку СРСР (Центральний комунальний банк). 
09.04.1992 Національний банк України анулював реєстрацію Промбудбанку України (протокол засідання Правління Національного банку України від 09.04.1992 № 1), про що здійснено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків. Станом на 13.11.2025 Державний реєстр банків не містить відомостей про реєстрацію Національним банком України банку, що став правонаступником Будбанку СРСР, у тому числі Ужгородського відділення Будбанку СРСР. 
Промінвестбанк України створений 26.08.1992 р. за рішенням зборів акціонерів Промінвестбанку України. В подальшому, в процесі перейменування Промінвестбанк України змінив найменування на ПАТ«Промінвестбанк». 
Статтею 25 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р., що діяв на час створення ПАТ «Промінвестбанк» та реєстрації Національним банком України його статуту (26.08.1992 р.), встановлено, що юридична особа діє на підставі статуту. В жодній редакції статуту ПАТ «Промінвестбанк» не встановлений правовий зв`язок між ПАТ «Промінвестбанк» та Промбудбанком України і не зазначено, що ПАТ «Промінвестбанк» є правонаступником Промбудбанку України. Відповідно до викладеного та згідно установчих документів, відсутні підстави вважати ПАТ «Промінвестбанк» правонаступником Промбудбанку України (Стройбанку) та, відповідно, установ Будбанку СРСР. Отже, на сьогоднішній день підтвердити чи спростувати факт отримання та/або погашення відповідного кредиту (позики), а також факт накладення у 1966 році заборони на відчуження об`єкту нерухомого майна немає можливості. Станом на поточну дату кредитна заборгованість ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в ПАТ «Промінвестбанк» не обліковується. 
Одночасно повідомлено, що Правлінням Національного банку України прийнято рішення від 25 лютого 2022 року № 90-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». Відповідно до зазначеного рішення Правління Національного банку України з 25 лютого 2022 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) розпочав ліквідацію Банку строком на три роки з 25 лютого 2022 року до 24 лютого 2025 року включно. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора Банку, визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, призначено Караченцева Артема Юрійовича строком на три роки з 25 лютого 2022 року до 24 лютого 2025 року включно, відповідні повноваження підтверджено відомостями в ЄДР. 
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.11.2024 №1 162 «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» строк управління майном (активами) Банку та задоволення вимог кредиторів продовжено на строк дії воєнного стану та 6 місяців з дати припинення чи скасування дії воєнного стану в Україні, повноваження ліквідатора ПАТ «Промінвестбанк» продовжено ОСОБА_4 до моменту внесення запису про припинення Банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Отже, з вказаної відповіді ПАТ «Промінвестбанк» встановлено, що останнє не є правонаступником суб`єкта, в інтересах якого зареєстровано обтяження майна позивача. Крім того, кредитна заборгованість позивача у Банку не обліковується, не встановлено наявності відповідного зобов`язання, в забезпечення виконання якого було накладено заборону відчуження на нерухоме майно, а тому існування такої заборони, на думку позивача, є втручанням у здійснення ним права власності на нерухоме майно. Враховуючи те, що державна нотаріальна контора як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, відтак позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший спосіб, крім судового захисту. 
Викладені обставини свідчать про відсутність боргових зобов`язань у власника майна, тому наявність обтяження порушує законні права та інтереси позивача як його власника. 
Позивачка вважає, що має право на припинення зазначених вище обмежень та обтяжень, так як обтяження порушує її право на розпорядження майном.
Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. 
Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. 
З 01.01.2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. 
Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. 
Відповідно до ст.73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. 
Відповідно до п.п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. 
Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. 
Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. 
Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. 
Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. 
У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. 
Відповідно до 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. 
Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 
Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. 
У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. 
Згідно з п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.
Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Враховуючи те, що обмеження щодо нерухомого майна позивача продовжує діяти незважаючи на відсутність відомостей про здійснення будь-яких дій, які б були направлені на забезпечення погашення боргу, відсутність вимог банку про погашення заборгованості, суд дійшов висновку, що наявна спірна заборона не пов`язана з реальним забезпеченням зобов`язання.
Зазначені обставити свідчать про відсутність заборгованості позивача, а заборона відчуження майна є суттєвим втручанням у здійснення права власності на належне йому майно, яке порушує баланс між публічним й приватним інтересом, що є підставою зняття такої заборони.
Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування обтяження (заборони) на відчуження житлового будинку за архівним записом №3247-77 та здійснити відповідні нотаріальні дії для його фактичного зняття, то такі не підлягають до задоволення з огляду на п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5 нотаріус, відповідно до якого підставою внесення відповідних відомостей є саме рішенням суду про скасування обтяження.
З огляду на викладене, позов підлягає до задоволення частково.
Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Першої Ужгородської нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа: ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк», про скасування заборони на відчуження майна, -  задовольнити частково.
Скасувати обтяження (заборону) на відчуження житлового будинку за архівним записом №3247-77, накладену Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою у Закарпатської області на підставі повідомлення Закарпатської облконтори «Стройбанк» від 16 червня 1966 року, що стосується житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Перша Ужгородська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Наявний електронний кабінет ЄДРПОУ 02884026 м. Ужгород, вул.Собранецька, 47, e-mail: uzh 1 .dnk.zk@ifininjust.gov.ua

Повне рішення складено 05 червня 2026 року.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області         М.М.Хамник