ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"07" травня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/3305/25	
Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., розглянувши без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження 
справу № 916/3305/25
за позовом: Акціонерного товариства “Херсонська теплоелектроцентраль” (73028, м. Херсон, Бериславське шосе, 1, код ЄДРПОУ 00131771) 
до відповідача Фізичної особи-підприємця Кравченко Світлани Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення 113 551,42 грн.
ВСТАНОВИВ:

18.08.2025 Акціонерне товариство “Херсонська теплоелектроцентраль” звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. № 3392/25) до Фізичної особи-підприємця Кравченко Світлани Іванівни, в якій просить суд стягнути з відповідача 113 551,42 грн - заборгованості, а також витрат по сплаті судового збору.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору про надання послуг з централізованого опалення №108 (за рішенням господарського суду Херсонської області від 04.03.2014) в частині повної та своєчасної оплати за отримані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.03.2025.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.08.2025 позовну заяву АТ “Херсонська теплоелектроцентраль” залишено без руху та встановлено позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.
26.08.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх. № 26491/25), згідно якої останнім такі недоліки усунуто.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.09.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі № 916/3305/25за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження. При цьому, з огляду на те, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.03.2024 справу № 908/1162/23 було передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду та те, що правовідносини як у справі №916/3305/25 так і у справі №908/1162/23 є подібними, провадження у справі № 916/3305/25 було зупинено до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 908/1162/23.
Також вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч. 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 
Ухвала Господарського суду Одеської області від 01.09.2025 була надіслана та доставлена позивачу до його електронного кабінету, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа.
Відповідачу – ФОП Кравченко С.В. ухвала суду про відкриття провадження у справі від 01.09.2025 року була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на адресу: 73032, м. Херсон, вул. Вишнева, буд. 42, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованої судом за № 1686035 від 20.08.2025.
Як вбачається з матеріалів справи, надіслана відповідачу рекомендованим листом з позначкою «Судова повістка» ухвала про відкриття провадження у справі була повернута поштовою установою на адресу суду з відбитком календарного штемпелю на конверті та відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 10.09.2026 із поштовим конвертом.
Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.
Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. 
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 28.01.2019р. у справі № 915/1015/16.
Постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2025 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІМК" залишено без задоволення; постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2023 у справі № 908/1162/23 залишено без змін.
Враховуючи зазначене, ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.11.2025 поновлено провадження у справі №916/3305/25; розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку ст.ст. 247-252 ГПК України.
07.11.2025 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення (вх. № 35491/25).
Разом з тим, оскільки ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05.11.2025 у справі № 280/5808/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу № 280/5808/23 для відступу від висновків, викладених у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23, ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 зупинено провадження у справі №916/3305/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 280/5808/23.
Ухвалою від 22.01.2026 у справі №280/5808/23 Велика Палата Верховного Суду повернула справу № 280/5808/23 відповідній колегії Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду.
З огляду на зазначене, ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.03.2026 поновлено провадження у справі №916/3305/25; розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку ст.ст. 247-252 ГПК України.
Згідно з ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.
Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що, суд вважає за можливе, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства).
Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.
Враховуючи введення воєнного стану в Україні згідно Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, суд застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне. 
У лютому 2014 року ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" звернулось з позовом до фізичної особи - підприємця Кравченко Світлани Іванівни про визнання укладеним договору № 108 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 04.03.2014 у справі № 923/81/14, яке набрало законної сили 28.03.2014, позовні вимоги задоволено; визнано договір № 108 укладеним між фізичною особою - підприємцем Кравченко Світланою Іванівною, АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 та публічним акціонерним товариством "Херсонська теплоелектроцентраль" м. Херсон, Бериславське шосе, 1, код ЄДРПОУ 00131771, на умовах поданого публічним акціонерним товариством "Херсонська теплоелектроцентраль" проекту договору №108 з дня набрання рішенням законної сили, наступного змісту:
Виконавець зобов`язується надавати Споживачеві з початку по кінець опалювального періоду, встановленого рішенням виконкому Херсонської міської ради, відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором (пункт 1).
Суб`єкти користування послугами: власник (наймач, орендар) приміщення м. Херсон, пр. 200 років Херсону, б. 23 (пункт 2).
Характеристика об`єкта надання послуг:
опалювальна площа (об`єм) приміщення 108,8 кв. метрів;
норматив теплоспоживання згідно Рішення виконкому Херсонської міськради від 20.01.2008р. № 38 на опалення 0.02228 Гкал/м2/місяць або 0,0000306 Гкал/ м2/годину теплове навантаження 0,003329 Гкал/годину; у тому числі:
- на опалення 0,003329 Гкал/годину,
- на гаряче водопостачання -------- Гкал/годину; Норма витоку мережної води 0,0001 тн/годину.
Межа експлуатаційної відповідальності внутрішня система опалення займаного приміщення
Нормативні втрати в теплових мережах Споживача -------------------------- (пункт 3).
Тарифи на послуги становлять: 1) на момент укладення договору з централізованого постачання гарячої води та опалення для потреб інших споживачів тариф становить 1199,88 грн/Гкал (з ПДВ); 2) при зміні тарифів на послуги з теплопостачання взаєморозрахунки виконуються по тарифам, затвердженим (погодженим) державними органами, органами місцевого самоврядування та іншими органами, які мають право на встановлення або зміну тарифу; 3) про зміну тарифів виконавець повідомляє споживача листом або в засобах масової інформації (пункт 5).
Розмір щомісячної плати за надані послуги розраховується відповідно до фактичного споживання теплової енергії згідно з нормативами (нормами) та тарифами, діючими на момент споживання, та затвердженими (погодженими) державними органами, органами місцевого самоврядування та іншими органами, які мають право на встановлення або зміну тарифу. (пункт 6).
Плата за надані послуги за наявності засобів обліку теплової енергії справляється за їх показаннями згідно з пунктами 9-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води. (пункт 7).
Розрахунковим періодом є календарний місяць.
У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
У разі застосування авансової системи оплати послуг платежі вносяться за ____місяців у розмірі _____ гривень.
Розрахунки за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання виконуються за тарифами, діючими на період надання послуги (пункт 8).
Послуги оплачуються готівкою або у безготівковій формі (пункт 10).
Спори між сторонами розв`язуються шляхом переговорів або у судовому порядку (пункт 24).
Цей договір укладається на строк до 31.12.2014 і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду (пункт 30).
Як зазначає позивач, на виконання умов договору про надання послуг з централізованого опалення №108 (за рішенням господарського суду Херсонської області від 04.03.2014) АТ “Херсонська теплоелектроцентраль” у період з листопада 2021 року по березень 2025 року надало ФОП Кравченко Світлані Іванівни послуги з централізованого опалення приміщення за адресою: м. Херсон, пр. 200 років Херсону, буд. 23, згідно яких остання отримала послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення на загальну кількість 24,68 Гкал, з огляду на що АТ “Херсонська теплоелектроцентраль” було сформовано відповідачу відповідні рахунки-акти за спожиту теплову енергію на загальну суму 144 272,19 грн.
При цьому, відповідач за надані послуги з централізованого опалення розрахувався частково на загальну суму 25 759,91 грн, а тому, з врахуванням переплати станом на 01.11.2021 у розмірі 4,94 грн. та перерахунку у травні 2025 р. (- 4955,92 грн.), за ФОП Кравченко Світланою Іванівною наразі рахується заборгованість в 113 551,42 грн.
14.06.2025 позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу, згідно якої позивач просив сплатити заборгованість у розмірі 113 551,42 грн. у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги. Разом з зазначеною вимогою останнім було надіслано відповідні рахунки-акти та акти взаємних розрахунків. 
Однак, як вказує позивач, зазначена вимога залишена без відповіді та задоволення.
З огляду на несплату заборгованості за договором про надання послуг з централізованого опалення №108, АТ “Херсонська теплоелектроцентраль” і звернулось до суду з даним позовом про стягнення з ФОП Кравченко Світлани Іванівни 113 551,42 грн. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:
У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій – це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. 
При цьому, ст. 12 Цивільного кодексу України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Згідно з п. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Херсонської області від 04.03.2014 у справі № 923/81/14, яке набрало законної сили 28.03.2014, визнано договір № 108 укладеним між ФОП Кравченко Світланою Іванівною та ПрАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" (нині – АТ "Херсонська теплоелектроцентраль"), на умовах поданого ПрАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" проекту договору №108 з дня набрання рішенням законної сили, згідно п. 1 якого, виконавець зобов`язався надавати споживачеві з початку по кінець опалювального періоду послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором
Відповідно до п. 2 договору суб`єктом користування послуги власник (наймач, орендар) приміщення м. Херсон, пр. 200 років Херсону, б. 23, а згідно п. 3 договору опалювана площа приміщення складає 108,8 кв.м.
Відповідно до ч. 1 ст.714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Закон який визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання – це Закон України „Про теплопостачання”
Відповідно до статті 1 Закону «Про теплопостачання» тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.
Положеннями ч.6 ст.19 Закону України „Про теплопостачання” передбачено, що споживач повинен щомісячно сплачувати теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Статтею 20 Закону України „Про теплопостачання”, визначено, що тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України „Про теплопостачання” теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані: при зміні тарифів на теплову енергію повідомляти споживача письмово або в засобах масової інформації в порядку, встановленому законодавством; забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів; здійснювати перерахунок за спожиту теплову енергію із споживачами з урахуванням авансового платежу та показань приладів комерційного обліку теплової енергії протягом місяця після закінчення опалювального періоду.
У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (ч. 6 ст. 25 Закону України „Про теплопостачання”).
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема: звітів про відпуск теплової енергії (а.с. 16-22), розрахунку теплової енергії за опалювальний сезон 2022-2023 р. (а.с.18, зворот), акту обстеження від 03.02.2025 (а.с. 22, зворот) позивачем у період листопада 2021 року по березень 2025 року було надано відповідачу послугу з централізованого опалення у кількості 24,68 Гкал на загальну суму 139 316,27 грн., а саме: у листопаді 2021 року (спожито теплової енергії в приміщенні відповідача: 1,18 Гкал., тариф на теплову енергію 3352,46 грн. за 1 Гкал., відповідно: 1,18 Гкал * 3352,46 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 3955,91 грн.; у грудні 2021 року спожито теплової енергії в приміщенні відповідача: 1,02 Гкал., тариф на теплову енергію 5099.06 грн. за 1 Гкал., відповідно: 1,02 Гкал * 5099.06 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 5201,04 грн. В подальшому, у зв`язку підвищення вартості природного газу у відповідності до Постанови КМУ №1209 від 10.11.2021 проведено донарахування в розмірі 4602,30 грн. (5201,04 грн. + 4602,30 грн. = 9803,34 грн.); у січні 2022 року спожито теплової енергії в приміщенні відповідача: 1,34 Гкал., тариф на теплову енергію 5099.06 грн. за 1 Гкал., відповідно: 1,34 Гкал * 5099.06 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 7676,74 грн. В подальшому, у зв`язку підвищення вартості природного газу у відповідності до Постанови КМУ №1209 від 10.11.2021 проведено донарахування в розмірі 3842,50 грн. (7676,74 грн. + 3842,50 грн. = 11519,23 грн.); у лютому 2022 року спожито теплової енергії в приміщенні відповідача:1,02 Гкал., тариф на теплову енергію 5099.06 грн. за 1 Гкал., відповідно: 1,02 Гкал * 5099.06 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 5182,78 грн. В подальшому, у зв`язку з підвищення вартості природного газу у відповідності до Постанови КМУ №1209 від 10.11.2021 проведено донарахування в розмірі 3088,94 грн. (5182,78 грн + 3088,94 грн = 8271,73 грн.), у березні 2022 року спожито теплової енергії в приміщенні відповідача: 1,53 Гкал., тариф на теплову енергію 5099.06 грн. за 1 Гкал., відповідно: 1,53 Гкал * 5099.06 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 7801,57 грн. В подальшому, у зв`язку з підвищення вартості природного газу у відповідності до Постанови КМУ №1209 від 10.11.2021 проведено донарахування в розмірі 3183,04 грн. (7801,57 грн. + 3183,04 грн. = 10984,61 грн.); у грудні 2022 року спожито теплової енергії в приміщенні відповідача: 1,16 Гкал., тариф на теплову енергію 5099.06 грн. за 1 Гкал., відповідно: 1,16 Гкал * 5099.06 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 5914,92 грн.; у січні 2023 року спожито теплової енергії в приміщенні відповідача: 1,36 Гкал., тариф на теплову енергію 5099.06 грн. за 1 Гкал., відповідно: 1,36 Гкал * 5099.06 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 6934,73 грн.; у лютому 2023 року спожито теплової енергії в приміщенні відповідача: 1,01 Гкал., тариф на теплову енергію 5099.06 грн. за 1 Гкал., відповідно: 1,01 Гкал * 5099.06 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 5150,05 грн.; у березні 2023 року спожито теплової енергії в приміщенні відповідача: 0,97 Гкал., тариф на теплову енергію 5099.06 грн. за 1 Гкал., відповідно: 0,97 Гкал * 5099.06 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 4946,09 грн.; у листопаді 2023 року спожито теплової енергії в приміщенні відповідача 0,89 Гкал., тариф на теплову енергію 5450,08 грн. за 1 Гкал., відповідно: 0,89 Гкал * 5450,08 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 4850,57 грн.; у грудні 2023 року спожито теплової енергії в приміщенні відповідача 1,10 Гкал., тариф на теплову енергію 5450,08 грн. за 1 Гкал., відповідно 1,10 Гкал * 5450,08 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 5995,08 грн; у січні 2024 року спожито теплової енергії в приміщенні відповідача 2,02 Гкал., тариф на теплову енергію 5450,08 грн. за 1 Гкал., відповідно: 2,02 Гкал * 5450,08 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 11009,15 грн.; у лютому 2024 року спожито теплової енергії в приміщенні відповідача 1,67 Гкал., тариф на теплову енергію 5450,08 грн. за 1 Гкал., відповідно: 1,67 Гкал * 5450,08 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 9101,63 грн.; у березні 2024 року спожито теплової енергії в приміщенні відповідача: 1,42 Гкал., тариф на теплову енергію 5450,08 грн. за 1 Гкал., відповідно: 1,42 Гкал * 5450,08 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 7739,11 грн.; у листопаді 2024 року спожито теплової енергії в приміщенні відповідача: 0,84 Гкал., тариф на теплову енергію 5450,08 грн. за 1 Гкал., відповідно: 0,84 Гкал * 5450,08 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 4578,06 грн.; у грудні 2024 року спожито теплової енергії в приміщенні відповідача: 2,01 Гкал., тариф на теплову енергію 5450,08 грн. за 1 Гкал., відповідно: 2,01 Гкал * 5450,08 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 10954,66 грн.; у січні 2025 року спожито теплової енергії в приміщенні відповідача 0,50 Гкал., тариф на теплову енергію 5450,08 грн. за 1 Гкал., відповідно: 0,50 Гкал * 5450,08 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 2725,04 грн.; у лютому 2025 року спожито теплової енергії в приміщенні відповідача: 2,94 Гкал., тариф на теплову енергію 5450,08 грн. за 1 Гкал., відповідно 2,94 Гкал * 5450,08 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 16 023,23 грн.; у березні 2025 року спожито теплової енергії в приміщенні відповідача 0,70 Гкал., тариф на теплову енергію 5450,08 грн. за 1 Гкал., відповідно: 0,70 Гкал * 5450,08 грн. за 1 Гкал = (вартість спожитої послуги) 3815,05 грн. В подальшому, у відповідності до Постанови КМУ №1209 від 10.11.2021 здійснено перерахунок за січень-березень 2025 р = - 4955,92 грн.
Також позивачем за вказаний період було виставлено ФОП Кравченко Світлани Іванівни рахунки за поставлену теплову енергію на загальну суму 144 272,19 грн., а саме: у листопаді 2021 на суму 3955,91 грн.; у грудні 2021 року на суму 9 803,34 грн.; у січні 2022 року на суму 11 519,23 грн.; у лютому 2022 року на суму 8 271,73 грн.; у березні 2022 року на суму 10 984,61 грн.; у грудні 2022 року на суму 5 914,92 грн.; у січні 2023 року на суму 6934,73 грн.; у лютому 2023 року на суму 5 150,05 грн.; у березні 2023 року на суму 4 946,09 грн.; у листопаді 2023 року на суму 4 850,57 грн.; у грудні 2023 року на суму 5 995,08 грн.; у січні 2024 року на суму 11 009,15 грн.; у лютому 2024 на суму 9 101,63 грн.; у березні 2024 року на суму 7 739,11 грн.; у листопаді 2024 року на суму 4 578,06 грн.; у грудні 2024 року на суму 10 954,66 грн.; у січні 2025 року на суму 2 725,04 грн.; у лютому 2025 року на суму 16 023,23 грн.; у березні 2025 року на суму 3 815,05 грн.
При цьому, тарифи на послугу з постачання теплової енергії, теплову енергію та її транспортування для потреб населення, бюджетних установ та інших споживачів м. Херсона були встановлені Акціонерному товариству “Херсонська теплоелектроцентраль”: рішенням Виконавчого комітету Херсонської міської ради № 594 від 29.09.2021р. (тариф на теплову енергію для потреб інших споживачів – 2793,72 грн/Гкал без ПДВ) та № 895 від 16.12.2021р. (тариф на теплову енергію для потреб інших споживачів – 4249,22 грн/Гкал без ПДВ.; розпорядженням начальника Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області № 707 від 21.11.2023 (тариф на теплову енергію для потреб інших споживачів – 4541,73 грн/Гкал без ПДВ).
Крім того, наказами АТ “Херсонська теплоелектроцентраль”: № 274 від 26.11.2021 встановлено коригуючий коефіцієнт у листопаді 2021 року 2,1364, у грудні 2021 року 1,764.; № 27 від 31.01.2022 встановлено коригуючий коефіцієнт у січні 2022 року 1,596; № 58 від 25.02.2022 встановлено коригуючий коефіцієнт у лютому 2022 року 1,596; № 60 від 17.03.2022 встановлено коригуючий коефіцієнт у березні 2022 року 1,408.
Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було частково сплачено надані позивачем послуги з централізованого опалення в загальній сумі 25 759,91 грн., а саме: 16.02.2022 в сумі 3955,91 грн.; 23.03.2022 в сумі 9804,00 грн.; 15.05.2023 в сумі 2000 грн.; 04.06.2023 в сумі 1000,00 грн.; 08.08.2023 в сумі 1000 грн.; 18.01.2024 в сумі 1000 грн.; 08.02.2024 в сумі 2000 грн.; 27.06.2024 в сумі 2000 грн.; 01.10.2024 в сумі 1000 грн.; 10.12.2024 в сумі 1000 грн.; 10.06.2025 в сумі 1000 грн.
Разом з тим, перевіривши здійснений позивачем розрахунок заборгованості з постачання теплової енергії, суд вважає деякі здійсненні в ному нарахування неправомірними, виходячи з наступного.
Так, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасового окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 р. Херсонська міська територіальна громада була тимчасово окупованою у період з 01.03.2022 р. по 11.11.2022 р.
Аналогічні відомості містяться у наказі Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».
При цьому, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду переглянув у касаційному порядку постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2023 р. у справі № 908/1162/23 про стягнення боргу за спожитий у листопаді-грудні 2022 року обсяг електроенергії на об`єкті, який знаходиться у місті Мелітополі (до закінчення перегляду судового рішення Об`єднаною палатою у справі № 908/1162/23 суд зупиняв провадження у справі № 916/5595/24).
Предметом розгляду Об`єднаною палатою було питання застосування частини другої статті 13 та частини другої статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» до правовідносин, які виникли у період з лютого 2022 року по грудень 2022 року, тобто до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 06.12.2022 № 1364 Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією та затвердження Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказу № 309 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII (далі Закон № 1207-VII) для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях (пункт 1); інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Так, у справі № 908/1162/23 Верховний Суд, залишаючи постанову суду апеляційної інстанції про відмову в позові без змін, зокрема, виснував, що Законом України Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» щодо деяких питань визначення правового статусу тимчасово окупованих територій України в умовах воєнного стану від 16.11.2022 № 2764-ІХ частину третю статті 1 Закону № 1207-VII було викладено в редакції, за якою дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Діюча редакція цієї норми (у відповідності до змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» № 3050-IX від 11.04.2023) вказує, що дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, які передбачені у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Як зазначила Об`єднана палата, з 07.05.2022 ані пункт 7 частини першої статті 1-1, ані пункт 1 частини третьої статті 3 Закону № 1207-VII не містили (і зараз також не містять) жодних посилань на те, що статус тимчасово окупованих вказані у них території набувають залежно від наявності чи відсутності (а так само і дати ухвалення) будь-якого рішення того чи іншого повноважного органу державної влади України - РНБО, Кабінету Міністрів України чи іншого органу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України 06.12.2022 затвердив постанову «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», відповідно до якої перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, датою окупації Мелітопольської міської територіальної громади визначено 25.02.2022.
Однак у відповідності до регулювання, запровадженого Законом України від 21.04.2022 № 2217-ІХ Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України, правовий статус тимчасово окупованої території РФ в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1207-VII не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону № 1207-VII, має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася.
З огляду на викладене, у постанові по справі № 908/1162/23 Об`єднана палата дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові по справі № 910/9680/23, про поширення положень статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.
Об`єднана палата, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції у справі № 908/1162/23 про відмову в позові, зазначила про те, що підставою для відмови в позові у цій справі, враховуючи положення статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є заборона передачі електроенергії відповідачу, оскільки факт тимчасової окупації міста Мелітополь є загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому провадженні.
Господарський суд в силу положень частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України враховує зазначені вище висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 03.10.2025 у справі №908/1162/23, оскільки правовідносини у даній справі та у справі №908/1162/23 є подібними за змістовим критерієм.
Таким чином, суд зазначає, що факт тимчасово окупації Херсонської міської територіальної громади у період з 01.03.2022 по 11.11.2022 є загальновідомою обставиною.
При цьому, позивачем нараховано заборгованість за постачання теплової енергії стосовно об`єкту, який розташований на території Херсонської міської територіальної громади за період (березень 2022 р.), коли територія вже знаходилася під окупацією рф.
Згідно зі статтею 131 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" її положення застосовуються до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, надр під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряного простору над цими територіями.
В умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями.
На період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено, за винятком випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.
Зазначене вище також узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 р. у справі № 916/1125/24.
Таким чином, враховуючи те, що факт окупації міста Херсон у період з 01.03.2022 по 11.11.2022 є загальновідомим фактом, враховуючи положення статті 13-1 Закону № 1207-VII, господарський суд зазначає про відсутність правових підстав для нарахування відповідачу заборгованості з надання на окуповану територію послуг з теплопостачання за березень 2022 року. 
Водночас, щодо нарахованої позивачем заборгованості за інші місяці заявленого періоду (листопад 2021 - лютий 2022, грудень 2022 – березень 2023, листопад 2023 – березень 2024, листопад 2024 – березень 2025) в загальному розмірі 102 566,81 грн. (144 272,19 грн. (всього нараховано) – 4,94 (переплата станом на 01.11.2021) - 4955,92 грн. (перерахунок у травні 2025 згідно Постанови КМУ №1209) - 25 759,91 грн. (часткові оплати) = 113 551,42 грн. – 10 984,61 грн. (нарахована заборгованість за березень 2022 року)), суд вважає її доведеною та обгрунтованою.
У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства “Херсонська теплоелектроцентраль” підлягають частковому задоволенню, зі стягненням з відповідача на користь позивача 102 566,81 грн. – заборгованості.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.
Керуючись ст. ст. 129, 130, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кравченко Світлани Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства “Херсонська теплоелектроцентраль” (73028, м. Херсон, Бериславське шосе, 1, код ЄДРПОУ 00131771) 102 566 (сто дві тисячі п`ятсот шістдесят шість) грн. 81 коп. та 2 188 (дві тисячі сто вісімдесят вісім) грн. 06 коп. - витрат по сплаті судового збору.
3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно - західного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256 ГПК України.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.І. Мостепаненко