Справа № 305/1208/26
Провадження по справі 2/305/501/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
03.06.2026 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді Марусяк М.О.
за участі секретаря судового засідання Тафійчук М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС", інтереси якого представляє Лановий Євген Миколайович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ :
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС" (далі - Позивач), інтереси якого представляє Лановий Євген Миколайович, звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідач) про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ"та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 4096100, що був оформлений онлайн із використанням одноразового пароля, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного договору № 4096100 від 23.10.2020, який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному вебсайті Товариства. За цим Договором, Кредитодавець надає Позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит і сплатити Проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов Договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України - гривні, шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок позичальника не пізніше кінця робочого дня Кредитодавця наступного за днем підписання договору. За цим Договором Позичальник сплачує Кредитодавцю суму кредиту та Проценти за користування кредитом, Неустойку (пеню, штраф), яка може нараховуватися у випадку порушення Позичальником умов цього Договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує Позичальник. Відповідач отримав кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 4800 грн, але не виконав належним чином кредитні зобов`язання. 29.10.2025 року між ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ" (ЄДРПОУ: 41346335) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕКВОЯ КАПІТАЛ" укладений Договір факторингу №29/10-2025. 31.10.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕКВОЯ КАПІТАЛ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ" "СОЛВЕНТІС" укладений Договір факторингу №ДФ-31102025, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 4096100 від 23.10.2020 року. Таким чином, сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС») є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 31725,19 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4800 грн; заборгованість за відсотками становить 26925,19 грн; заборгованість за комісіями становить 0 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн. Позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором. ТОВ "СОЛВЕНТІС" повідомляє Суду, що судові витрати Позивача складаються зі сплаченого ним судового збору у розмірі 2662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 6000,00 грн. Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "СОЛВЕНТІС" заборгованість за Кредитним договором № 4096100 від 23.10.2020р. у розмірі 31725,19 грн та у порядку розподілу судових витрат стягнути із Відповідача на користь ТОВ "ФК "СОЛВЕНТІС" судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Копію позовної заяви з додатками Позивач направив ОСОБА_1 22.04.2026.
Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області Марусяк М.О. від 05.05.2026 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження та надано Відповідачу п`ятнадцятиденний термін з дня вручення ухвали про відкриття провадження на подання відзиву на позов.
Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_1 07.05.2026 подав відзив на позов, в якому зазначив, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з умовами договору № 4096100 від 23.10.2020 строк повернення кредиту був визначений до 19.11.2020, отже перебіг позовної давності розпочався 20.11.2020 та закінчився 20.11.2023. Позивач звернувся до суду лише у квітні 2026 року, тобто зі значним пропуском встановленого законом строку. Жодних дій, що переривають перебіг позовної давності (платежів, визнання боргу), Відповідачем не вчинялося. Він заявляє про застосування наслідків спливу позовної давності до всіх вимог Позивача. Також зазначає, що Позивач просить стягнути 26 925,19 грн процентів, але Після 19.11.2020 (закінчення строку договору) Позивач втратив право нараховувати проценти за ставкою 3% на добу. Нарахування процентів протягом понад 5 років є незаконним та суперечить усталеній судовій практиці. Крім того, вказує, що Позивач заявляє до стягнення 6 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи, що позовна заява є типовою (шаблонною), а сума "накручених" процентів явно перевищує розумні межі, вимога про стягнення 6000 грн за підготовку одного документа є необґрунтованою та несправедливою. На підставі викладеного просить у задоволенні позовної заяви ТОВ «ФК "СОЛВЕНТІС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити в повному обсязі. Застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог.
Представник позивача ТОВ "ФК "СОЛВЕНТІС" Чуприна Катерина Віталіївна подала відповідь на відзив, який вважає безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Щодо строку позовної давності зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Частиною 1 статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30.06.2023 року. Постановою КМУ від 27.06.2023 року № 651 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Таким чином, карантин на території України було встановлено безперервно з 12.03.2020 по 30.06.2023 року. Водночас, відповідно Закону України № 2120-IX від 15.03.2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено розділом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, якій неодноразово було продовжено та який діє до тепер.У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час. Звертає увагу суду, що за загальним правилом строк позовної давності за договором про споживчий кредит № 4096100 від 23.10.2020 не сплинув, оскільки його перебіг був призупинений на період дії карантину та воєнного стану. Відповідно до Закону України № 4434-IX перебіг позовної давності відновлюється з 04.09.2025, тобто саме з цієї дати продовжується (а не завершується) її відлік. Таким чином, трирічний строк позовної давності за вказаним договором почне обчислюватися (продовжиться) з 04.09.2025, і спливе лише після спливу цього трирічного періоду - тобто 04.09.2028, якщо не буде інших підстав для його переривання чи зупинення. Також, відповідно до кредитного договору № 4096100 від 23.10.2020, укладеного між ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ" та ОСОБА_1 сума кредиту складає 4 800,00 гривень. Відповідно до п.3.1., Сторони погодили, що Строк дії Договору (п. 2.41. Правил) встановлюється з Дати укладення Договору (п. 2.9. Правил) 23.10.2020 до Кінцевої дати виконання Договору 18.05.2021 (включно). Закінчення Строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, у тому числі сплати Заборгованості, яке мало місце під час дії Договору. Якщо Позичальник виконає Зобов`язання/сплатить Заборгованість за Договором до Кінцевої дати виконання Договору, Договір припиняє дію у Дату повернення/погашення кредиту (п. 2.8. Правил). Згідно з п.1.6. Договору, розрахунок Зобов`язань (п. 2.18. Правил) Позичальника із зазначенням строків виконання, умов кредитування, а також дати початку періоду, дати платежу (дати закінчення періоду), загальної суми платежу, Основної суми кредиту (п. 2.28. Правил) та Процентів за користування кредитом, розміру процентної ставки, орієнтовної реальної річної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту, орієнтовної загальної вартості кредиту зазначаються у Графіку платежів (п. 2.6. Правил), який є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів у Договорі визначає окремі розрахунки Зобов`язань за Лояльними (покращеними) умовами кредитування (п. 2.25. Правил) та за Загальними умовами кредитування (п. 2.15. Правил). 1.7. Нарахування Процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: 1.7.1. У випадку використання Кредиту (п. 2.20. Правил) менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, включаючи Дострокове виконання Зобов`язань (п. 2.12. Правил), Позичальник сплачує фіксовану суму Процентів за користування кредитом, яка складає 7,65% від визначеної в п. 1.3. цього Договору суми кредиту. 1.7.2. У випадку використання Позичальником Лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту (п. 1.3. Договору) та сплати Процентів за користування кредитом протягом 27 календарних днів з 23.10.2020 року до 19.11.2020 року (включно) (Базовий період - п. 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,53% (Акційна ставка (п. 2.1. Правил) або Ставка за програмою лояльності (п. 2.34. Правил)). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Лояльних (покращених) умов кредитування складає 6 782,88 грн., у тому числі Основна сума кредиту 4 800,00 грн, Проценти за користування кредитом 1 982,88 грн. 1.7.3. При використанні Позичальником Загальних умов кредитування процентні ставки складають: в Базовий період з 23.10.2020 року до 19.11.2020 року (включно) - 1,70 % за один день користування Кредитом (Базова процентна ставка - п. 2.3. Правил); в Спеціальний період (п. 2.40. Правил) з 20.11.2020 року до 18.05.2021 року (включно) - 3 % за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка - п. 2.34. Правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Загальних умов кредитування складає 7 008,60 грн. Поряд з цим, п.1.5. Кредитного договору, за цим Договором Позичальник сплачує Кредитодавцю суму кредиту та Проценти за користування кредитом, Неустойку (пеню, штраф) (п. 2.26. Правил), яка може нараховуватися у випадку порушення Позичальником умов цього Договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує Позичальник. Згідно п.4.7. Договору, кредит вважається простроченим при наявності Заборгованості після закінчення Кінцевої дати виконання Договору, зазначеної в п. 3.1. цього Договору, якщо вона не була змінена шляхом укладення Додаткової угоди. Разом з позовною заявою, Позивачем надано Деталізований розрахунок заборгованості (Детальний (щоденний) розрахунок заборгованості), в якому чітко зазначено нарахування відсотків за користування кредитом. В силу передбаченого статтею 627 ЦК України принципу свободи договору ОСОБА_1 проявив волевиявлення в укладенні кредитного договору саме з ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», у виборі саме цієї юридичної особи як сторони кредитних відносин, у визначенні умов кредитного договору тощо. Отже, у сенсі положень частин 1, 2 статті 638 ЦК України слід виходити з того, що сторонами договору якими був Первісний кредитор та Відповідач, станом на 23.10.2020 було досягнуто в належній формі згоди щодо усіх істотних умов договору, в тому числі й щодо предмету договору (валюти договору, строку кредитування, повернення кредиту, сплати процентів за користування коштами, надання кредиту для особистих потреб позичальника, черговості погашення заборгованості, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, строки повернення коштів, тощо), умов забезпечення кредиту, прав та обов`язків ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ" та Позичальника тощо. Враховуючи вищевикладене, Позивач констатує, що Відповідач мав час на роздуми або перевірку умов перед укладанням кредитного договору та є свідченням того, що ОСОБА_1 був належним чином проінформованою, а умови були прозорими та зрозумілими, включаючи інформацію про процентну ставку, комісії, та інші фінансові аспекти. Позивач звертає увагу суду, що за ввесь період перебування права грошової вимоги у Позивача, останній не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до Відповідача, всі нарахування відсотків здійснювались виключно Первісним кредитором відповідно до договору. ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» просить суд стягнути із Відповідача заборгованість за договором, яка була нарахована ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ». Отже, Позивачем обґрунтовано розмір заборгованості за вказаним Кредитним договором, тому позовні вимоги Позивача є законними та безперечними, а Відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Заперечує щодо доводів представника відповідача, що правова допомога позивача є завищеною. Так, позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу подав до суду відповідні докази. Звертає увагу суду, що позивач проаналізувавши ринкову вартість надання юридичними компаніями юридичних послуг встановив, що ринкова вартість за складання позовної заяви у цивільних справах становить в середньому 6 150,00 грн, що підтверджується інформацією із сайтів щодо вартості надання послуг адвокатами. Також, звертає увагу суду, що до складання позовної заяви у вартість витрат на правничу допомогу адвоката включено ще формування необхідних додатків та перед складанням позову проведення аналізу спірних правовідносин із наданням рекомендацій щодо захисту інтересів позивача. Таким чином, позивач надав разом із позовом усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність та справедливість витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, часом, обсягом та ціною позову, а отже стягнення із відповідача витрат на професійну (правову) допомогу адвоката у розмірі 6 000,00 підлягають до задоволення. Отже, відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості суду не надав, підстав для звільнення відповідача від обов`язку з повернення використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу матеріали справи не містять, позивач приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 31 725,19 грн., тому просить задовольнити у повному обсязі позові вимоги позивача у справі № 305/1208/26 за позовом ТОВ "ФК "СОЛВЕНТІС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ОСОБА_1 14.05.2026 подав заперечення на відповідь на відзив, в яких він категорично не погоджується з викладеними в ній аргументами. Позивач у своїй Відповіді ігнорує факт незаконного нарахування процентів поза межами строку кредитування Позивач у своїй Відповіді на відзив знову підтверджує, що строк дії Договору № 4096100 закінчився 18.05.2021 року. Однак, згідно з "Детальним розрахунком заборгованості", первісний кредитор продовжував щодня нараховувати проценти по 144 грн (3% на день) навіть після 18.05.2021 року аж до 17.06.2021 року. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду (справа № 444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Отже, нарахування процентів після закінчення строку договору є прямим порушенням закону.Застосована Позивачем ставка 3% на день становить 1095% річних. Згідно із сталою практикою Верховного Суду та нормами Закону України «Про захист прав споживачів», встановлення такої непропорційно великої ставки є прихованою формою штрафних санкцій та є несправедливою умовою договору, що суперечить принципам розумності та добросовісності. Відповідач є літньою людиною, пенсіонером за віком, щомісячний розмір його пенсії становить лише 3 406 грн. Стягнення заявленої суми у понад 31 тисячу гривень (з яких майже 27 тисяч це штучно накручені відсотки) перевищує його дохід майже у 10 разів. Для Відповідача ця сума є непідйомним тягарем, який ставить його за межу виживання. Окрім цього, обидва сини Відповідача наразі несуть військову службу в лавах Збройних Сил України, боронячи державу. Намагання фінансової компанії стягнути понад 1000% річних із батька діючих військовослужбовців-захисників у час воєнного стану є відвертим зловживанням правом та порушує базові засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України). Позивач просить стягнути 6 000 грн витрат на правову допомогу за складання позовної заяви щодо тіла кредиту в розмірі 4 800 грн. Дана справа є типовою (шаблонною) для мікрофінансових організацій, розглядається в спрощеному провадженні та не потребує глибокого правового аналізу. Вимога про стягнення 6 000 грн є очевидно неспівмірною та має на меті безпідставне збагачення за рахунок соціально вразливого пенсіонера. На підставі викладеного, просить врахувати аргументи, викладені у цьому Запереченні, під час ухвалення рішення по справі. Враховуючи скрутне матеріальне становище Відповідача, застосувати принципи розумності і справедливості та відмовити ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» у стягненні незаконно нарахованих відсотків за користування кредитом. Відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн у повному обсязі через їх явну неспівмірність.
Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд прийшов до такого висновку.
Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частиною 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Суд встановив, що  23.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ"та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 4096100, що був оформлений онлайн із використанням одноразового пароля, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного договору № 4096100 від 23.10.2020, який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. За цим Договором, Кредитодавець надає Позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит і сплатити Проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов Договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України - гривні, шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок позичальника не пізніше кінця робочого дня Кредитодавця наступного за днем підписання договору. За цим Договором Позичальник сплачує Кредитодавцю суму кредиту та Проценти за користування кредитом, Неустойку (пеню, штраф), яка може нараховуватися у випадку порушення Позичальником умов цього Договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує Позичальник. За умовами цього договору сторони погодили: (3.1).строк дії договору з Дати укладення 23.10.2020 до Кінцевої дати виконання Договору 18.05.2021; 1.3. Сума кредиту - 4 800,00 гривень. 1.4. Кредит надається Позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.3. цього Договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на Картковий рахунок Позичальника. 1.5. За цим Договором Позичальник сплачує Кредитодавцю суму кредиту та Проценти за користування кредитом, Неустойку (пеню, штраф) (п. 2.26. Правил), яка може нараховуватися у випадку порушення Позичальником умов цього Договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує Позичальник. 1.6. Розрахунок Зобов`язань (п. 2.18. Правил) Позичальника із зазначенням строків виконання, умов кредитування, а також дати початку періоду, дати платежу (дати закінчення періоду), загальної суми платежу, Основної суми кредиту (п. 2.28. Правил) та Процентів за користування кредитом, розміру процентної ставки, орієнтовної реальної річної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту, орієнтовної загальної вартості кредиту зазначаються у Графіку платежів (п. 2.6. Правил), який є Додатком № 1 до цього Договору. 1.7. Нарахування Процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: 1.7.1. У випадку використання Кредиту (п. 2.20. Правил) менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, включаючи Дострокове виконання Зобов`язань (п. 2.12. Правил), Позичальник сплачує фіксовану суму Процентів за користування кредитом, яка складає 7,65% від визначеної в п. 1.3. цього Договору суми кредиту. 1.7.2. У випадку використання Позичальником Лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту (п. 1.3. Договору) та сплати Процентів за користування кредитом протягом 27 календарних днів з 23.10.2020 року до 19.11.2020 року (включно) (Базовий період - п. 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,53% (Акційна ставка (п. 2.1. Правил) або Ставка за програмою лояльності (п. 2.34. Правил)). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Лояльних (покращених) умов кредитування складає 6 782,88 грн, у тому числі Основна сума кредиту 4 800,00 грн, Проценти за користування кредитом 1 982,88 грн. 1.7.3. При використанні Позичальником Загальних умов кредитування процентні ставки складають: в Базовий період з 23.10.2020 року до 19.11.2020 року (включно) - 1,70 % за один день користування Кредитом (Базова процентна ставка - п. 2.3. Правил); в Спеціальний період (п. 2.40. Правил) з 20.11.2020 року до 18.05.2021 року (включно) - 3 % за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка - п. 2.34. Правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Загальних умов кредитування складає 7 008,60 грн. 1.7.4. Використання Базової процентної ставки у Базовому періоді, нарахування процентів у Спеціальному періоді за Спеціальною процентною ставкою є правом Кредитодавця. Кредитодавець без погодження з Позичальником може на свій розсуд зменшити нарахування встановлених Договором Процентів за користування кредитом.
Позичальник, ОСОБА_1 , використовуючи електронний підпис одноразовим ідентифікатором, 23.10.2020 року підписав Договір про надання кредиту, Графік платежів, Паспорт споживчого кредиту. 
Отже, цей договір містить всі істотні умови, у тому числі суму кредиту, відсотки та порядок їх нарахування, строк повернення кредиту, де кінцева дата визначена 18.05.2021, орієнтовну загальну вартість кредиту та реальну річну процентну ставку, відповідальність сторін тощо.
ОСОБА_1 підписав договір електронним підписом "PS4096100", відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", що має таку саму юридичну силу як власноручний підпис.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Як зазначив Верховний Суд у Постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 провадження № 61-7203 св 20 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Отже, зазначений вище договір, який укладений був з Відповідачем, включає всі істотні умови для відповідного виду договору та він підписаний сторонами, зокрема Відповідачем шляхом підписання електронним підписом, що відповідає статті 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію" та ст.639 ЦК України.
Відповідно до ст.ст.526, 611 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені).
Згідно з повідомленнями Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Елаєнс" від 02.11.2024 ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ" кошти в сумі 4800 гривень перерахувало 23.10.2020 на платіжну картку НОМЕР_1 . 
Позивач у клопотанні від 02.06.2026 просив витребувати від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" докази, які містять банківську таємницю, зокрема інформацію про рух коштів на отримання ОСОБА_1 платіжної картки НОМЕР_1 , але з огляду на те, що Відповідач у відзиві на позов не заперечував переказ від ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ" кредитних коштів в сумі 4800 гривень, тому необхідності у витребуванні цих доказів у суду не було, адже відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. 
Як вбачається з матеріалів справи, у порушення умов договору Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до заборгованості й згідно з детальним розрахунком заборгованості за Договором про надання кредиту №4096100 від 23.10.2000 ОСОБА_1 має заборгованість: 31725,19 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4800 грн; заборгованість за відсотками становить 26925,19 грн; заборгованість за комісіями становить 0 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 23.10.2020 по 17.06.2021.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). А згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.
Позивач надав докази відступлення прав вимоги від первинного кредитора правонаступнику.
Так, зокрема, згідно з матеріалами, наданими Позивачем, 29.10.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №29-10/25 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АЛЕКСКРЕДИТ» відступило ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 29.10.2025 до договору факторингу №АК 29-10/25, ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 31725,19 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4800 грн; заборгованість за відсотками становить 26925,19 грн; заборгованість за комісіями становить 0 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн. 
Також, 31.10.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕКВОЯ КАПІТАЛ" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС"» було укладено Договір факторингу №311025 відповідно до умов якого ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 31.10.2025 року до договору факторингу №ДФ 31.10.25, ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 31725,19 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4800 грн; заборгованість за відсотками становить 26925,19 грн; заборгованість за комісіями становить 0 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн. 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.
Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Вимоги частини 1 статті 44 ЦПК України передбачають обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ч.3 ст.83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Згідно з ч.2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача, на думку суду, свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Отже, Позивач належними та допустимими доказами довів факт укладення кредитного договору та договору факторингу, за яким він набув права вимоги первинного кредитора, а також наявність заборгованості у ОСОБА_1 . 
Відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували факт виконання ним зобов`язань за договором.
Клопотання Відповідача про застосування строку позовної давності та відмову з цих підстав у задоволенні позову суд відхиляє, оскільки згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Крім того, частинами 1, 3 ст.264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Частиною 1 статті 29З Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. 
Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30.06.2023 року.
Постановою КМУ від 27.06.2023 №651 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Таким чином, карантин на території України було встановлено безперервно з 12.03.2020 по 30.06.2023.
Також, відповідно Закону України № 2120-IX від 15.03.2022 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено розділом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362,559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, якій неодноразово було продовжено та який діє до цього часу.
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Таким чином, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час.
Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» Закону № 4434-IX від 14.05.2025, який набув чинності 04.09.2025, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено.
Отже, строк позовної давності за договором про споживчий кредит № 4096100 від 23.10.2020 не сплинув, оскільки його перебіг був призупинений на період дії карантину та воєнного стану.
Щодо нарахованих відсотків суд зазначає, що у розрахунку заборгованості за Договором про надання кредиту №4096100 від 23.10.2000 зазначено, що проценти за договором в сумі 30350,88 гривні нараховані за період з 23.10.2020 і аж до 17.06.2021 попри те, що строк дії договору був визначений до 18.05.2021, отже нарахування відсотків після закінчення строку договору суперечить закону та умовам договору, адже за умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом, який наданий на строк до 18.05.2021.
Відтак, у межах строку кредитування до 18 травня 2021 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти, тому вимога Позивача про сплату процентів у сумі 4320 гривень за період з 19 травня 2021 року до 17 червня 2021 року до задоволення не підлягає, а в іншій частині позов слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість в сумі 27405,19 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 4800 грн та заборгованість за відсотками становить 22605,19 грн. 
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Отже, виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції в установлений законом строк.
Враховуючи те, що Позивач надав обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання Відповідачем умов договору, а Відповідач жодних доказів відсутності у нього заборгованості перед Позивачем не надав, при цьому він звертав увагу суду на свій важкий матеріальний стан та те, що його двоє синів мобілізовані та проходять військову службу, але ці обставини не звільняють його від сплати кредитної заборгованості, адже закон передбачає пільги зі сплати відсотків лише подружжя військовослужбовців, а батьки, діти, повнолітні брати, сестри чи інші родичі не звільняються від сплати відсотків за власними кредитами, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення у частині стягнення тіла кредиту в сумі 4800 грн та заборгованості за відсотками в сумі 22605,19 грн.
Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст.ст. 133 та 141 ЦПК України та взявши до уваги те, що у зв`язку із розглядом справи в суді Позивач, поніс судові витрати, а саме, сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 гривні, суд стягує з Відповідача вищенаведені витрати на користь Позивача пропорційно сумі задоволених вимог, що становить 2299,78 гривні. 
Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 6000 гривень, то суд зазначає таке.
На підтвердження факту надання адвокатом правничої допомоги у зв`язку із розглядом цієї справи, разом із позовною заявою позивачем Позивач надав суду належні докази: договір №43657029/03 про надання правової допомоги від 02.01.2026, додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги від 27.03.2026 акт надання послуг №4096100 на підтвердження факту надання правової допомоги від 27.03.2026, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних ФОП Міньковською А.В. від 27.03.2026, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Міньковської А.В.
Згідно Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правової допомоги № 4096100 від 27.03.2026 року, адвокат Міньковська А.В. надала правову допомогу на загальну суму 6000 грн.
Суд вважає, що вказані витрати не відповідають обсягу проробленої адвокатом роботи та підлягають зменшенню з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.
З огляду на викладене вище відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виокремити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року в справі №757/29103/20 (провадження №61-11792св21) зазначено, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача та стягнення з відповідача на користь ТОВ "Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС" витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. Позивач зазначає, що при визначенні суми витрат на правничу допомогу, виходив із середнього розміру витрат адвокатів по Україні, однак, на думку суду, ця сума за оформлення однієї позовної заяви у простих правовідносинах є надто завищеною у порівнянні з пенсією в сумі 3406 гривень, за які ОСОБА_1 має прожити цілий місяць, витрачаючи кошти на придбання харчів, ліків та сплату комунальних послуг.
Крім цього, слід зазначити, що представник ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" не брав участі в жодному судовому засіданні та просив розглянути справу у його відсутності, а подання процесуальних заяв та документів не вимагає значних зусиль та затрат часу з боку адвоката.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2307,34 грн, відповідно до суми задоволених вимог.
Керуючись ст. ст. 1-13, 76- 83, 141, 247, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,- 
ВИРІШИВ: 
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС" заборгованість за Кредитним договором № 4096100 від 23.10.2020 у розмірі 27405,19 грн (двадцять сім тисяч чотириста п`ять гривень 19 копійок), із яких: заборгованість за тілом кредиту - 4800 грн та заборгованість за відсотками - 22605,19 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС" судові витрати в сумі 2307,34 грн (дві тисячі триста сім гривень 34 копійки) понесених на оплату судового збору та 3000 грн (три тисячі гривень) понесених на оплату правової допомоги.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СОЛВЕНТІС", ел. пошта court@solventis.com.ua, тел. НОМЕР_4, адреса 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, ЄДРПОУ 43657029.
Відповідач: ОСОБА_1 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті, чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Головуюча: М.О. Марусяк