ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м. Львів, вул. Личаківська, 81
_______________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року	 	Справа № 907/915/25	
 	 	 	
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Манюка П.Т., суддів Прядко О.В. та Рима Т.Я.
за участю секретаря судового засідання Амбіцької І.О., розглянувши матеріали
за апеляційною скаргою: 	Головного управління ДПС у Закарпатській області, 	
на рішення:	Господарського суду Закарпатської області від 11.02.2026 (суддя Сисин С.В., повний текст рішення складено 23.02.2026),	
у справі:	№ 907/915/25,	
за позовом:	Товариства з обмеженою відповідальністю «Деревопереробна фабрика Бескид», с. Степанівка, Сумська область,	

до відповідача 1:	Головного управління ДПС у Закарпатській області, м. Ужгород	

до відповідача 2:	Державної податкової служби України, м. Київ,	

третя особа:	Департамент забезпечення надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ужгородської міської ради, м. Ужгород,	
про:	припинення податкової застави нерухомого майна	

Представники учасників справи:
від позивача: Соколов Дмитро Ігорович – представник, 
від відповідачів 1 та 2: Ліуш Богдан Богданович – представник.

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Деревопереробна фабрика Бескид” (далі – позивач) звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі – відповідач 1, апелянт) та до Державної податкової служби України (далі – відповідач 2) про припинення податкової застави нерухомого майна.
В обґрунтування позовних вимог ТзОВ «Деревопереробна фабрика Бескид» зазначає, що з 23.06.2023 йому на праві власності належить об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, с. Нижні Ворота, вул. Центральна, буд. 82, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2276514321215 (далі – спірний об`єкт нерухомості, майно). Право власності на зазначене майно позивач набув на підставі договору купівлі-продажу від 23.06.2023, що підтверджується відповідними відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Як зазначає позивач, під час перевірки інформації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було виявлено запис про обтяження майна у вигляді податкової застави, зареєстрованої 19.03.2024 на підставі акта опису майна серії та № 29/13-02-15 від 19.03.2024, складеного ГУ ДПС у Закарпатській області. Відповідний запис внесено державним реєстратором прав на нерухоме майно Магою Тетяною Василівною (Виконавчий комітет Ужгородської міської ради), номер запису про обтяження – 54189005, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень – 72143009 від 19.03.2024. Обтяжувачем зазначено Державну податкову службу України (код ЄДРПОУ 43005393).
При цьому позивач наголошує, що в акті опису майна платником податків зазначено ТзОВ «Деревообробна фабрика «Бескид» (код ЄДРПОУ 02139081), тоді як податкову заставу зареєстровано щодо майна, власником якого є ТзОВ «Деревопереробна фабрика Бескид» (код ЄДРПОУ 43807040).
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 11.02.2026 провадження у справі № 907/915/25 в частині заявленого позову до Головного управління ДПС у Закарпатській області закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України, в іншій частині позовні вимоги задоволено, припинено обтяження у вигляді податкової застави відносно спірного об`єкту нерухомості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідач 1 не погодився з ухваленим рішенням місцевого господарського суду, оскаржив його в апеляційному порядку та вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. 
Апелянт вказує, що у ТзОВ «Деревообробна фабрика «Бескид»» (код ЄДРПОУ 02139081) виникла податкова заборгованість зі сплати земельного податку за 2021 – 2023 роки. У зв`язку з цим ГУ ДПС у Закарпатській області, керуючись статтею 89 Податкового кодексу України, прийняло рішення про опис майна товариства у податкову заставу для забезпечення погашення податкового боргу.
На підставі акту опису майна від 19.03.2024 № 29/13-02-15, нерухоме майно було передано у податкову заставу саме щодо ТзОВ «Деревообробна фабрика «Бескид»», оскільки на момент внесення відповідних реєстраційних записів про податкову заставу, у Державному реєстрі за цим товариством було зареєстровано право власності на спірний об`єкт нерухомості за адресою: Закарпатська область, с. Нижні Ворота, вул. Центральна, 82. 
Також, апелянт зазначає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі щодо відповідача 1, оскільки Головне управління ДПС у Закарпатській області може виступати як самостійна сторона у справі. Безпосередньо саме Головне управління ДПС у Закарпатській області у цій справі складало акт опису майна від 19.03.2024 на підставі якого зареєстровано податкову заставу. Головне управління ДПС у Закарпатській області є державним органом, відтак є належною стороною у справі. 
Апелянт також вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме частину 5 статті 30 ГПК України з огляду на те, що відповідачем 2 є Державна податкова служба України, а це підпадає під виключну підсудність справи, визначену вищевказаною нормою, тому спір підлягав розгляду місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ. 
З огляду на вказані обставини, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на те, що майно, на яке було накладено податкову заставу належить йому на праві власності з 23.06.2023 - за дев`ять місяців до складення акта опису майна у податкову заставу від 19.03.2024 року.
Апелянтом не спростована правомірність набуття позивачем права власності на спірний об`єкт нерухомості, відтак відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині скасування податкової застави.
Водночас, позивач вважає обгрунтованими вимоги апеляційної скарги про скасування рішення місцевого господарського суду у частині закриття провадження у справі щодо відповідача 1- Головного управління ДПС у Закарпатській області.

Процесуальні дії суду у справі та вирішення процесуальних питань.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.03.2026 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишено без руху.
18.03.2026 на адресу суду через підсистему Електронний суд від представника скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Закарпатській області від 06.03.2026 на рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.02.2026 у справі № 907/915/25, витребувано в Господарського суду Закарпатської області матеріали справи № 907/915/25.
03.04.2026 до апеляційного суду надійшли матеріали справи № 907/915/25.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 розгляд справи призначено на 04.05.2026 року. 
Ухвалою від 04.05.2026 розгляд апеляційної скарги відкладено на 25.05.2026 року.
У судове засідання 25.05.2026 представник відповідачів з`явився, підтримав вимоги апеляційної скарги у повному обсязі з підстав зазначених в апеляційній скарзі та усних поясненнях.
У судове засідання 25.05.2026 представник позивача з`явився, підтримав заперечення на апеляційну скаргу, викладені у відзиві на апеляційну скаргу
У судовому засіданні 25.05.2026 проголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного господарського суду. 

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши апеляційну скаргу та відзив на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, дослідивши наявні у справі докази, зазначає наступне.
За змістом статей 316, 319, 321 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно зі статтею 391 вказаного Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, Товариство з обмеженою відповідальністю “Деревопереробна фабрика Бескид” (код ЄДРПОУ - 43807040) є власником об`єкту нерухомого майна за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, село Нижні Ворота, вулиця Центральна, будинок 82 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2276514321215).
Право власності на майно ТзОВ “Деревопереробна фабрика Бескид” набуло на підставі договору купівлі-продажу від 23.06.2023, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк І.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 1840 (далі – договір купівлі-продажу). 
У договорі купівлі-продажу від 23.06.2023 визначено, що ТзОВ “Фінансова компанія “Морган кепітал” є продавцем, що є іпотекодержателем за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вишняковою І.В. за реєстрованим № 41, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу предмета іпотеки від свого імені, іпотекодавцем за яким є ТзОВ “Деревообробна фабрика “Бескид” (код ЄДРПОУ 02139081), та ТзОВ “Деревопереробна фабрика Бескид” (код ЄДРПОУ 43807040) у договорі покупець, уклали такий договір згідно зі ст. 38 Закону України “Про іпотеку” та п.6 іпотечного договору, відповідно до якого продавець продає (передає у власність), а покупець купує (приймає у власність) нерухоме майно (комплекс загальною площею 4 850, 4 кв.м) за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, село Нижні Ворота, вулиця Центральна, будинок 82, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2276514321215. 
Нерухоме майно розташоване на земельній ділянці, кадастровий номер 2121584200:08:010:0020 площею 2, 07 га, яка належить територіальній громаді в особі Нижньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, ідентифікаційний код 04349432; земельна ділянка, на якій розташоване нерухоме майно, не є предметом продажу за цим договором, тому питання щодо оформлення права власності на земельну ділянку покупець вирішує самостійно в установленому чинним законодавством порядку, після переходу до покупця права власності на нерухоме майно. 
Право власності позивача на об`єкт нерухомості зареєстровано 23.06.2023 відповідно до рішення про державну реєстрацію прав від 23.06.2023 – індексний номер: 68163731.
Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав від 23.06.2023 № 336839637 щодо відомостей про об`єкт речових прав за реєстраційним номером 2276514321215 – нерухоме майно (комплекс загальною площею 4 850, 4 кв.м.), розташоване за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, село Нижні Ворота, вулиця Центральна, будинок 82, що 23.06.2023 зареєстровано на праві власності за позивачем на підставі договору купівлі-продажу.
У подальшому, відповідно до рішення Нижньоворітської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 23.09.2025 № 1691 сільська рада вирішила надати ТзОВ “Деревопереробна фабрика Бескид” (код ЄДРПОУ 43807040) в оренду терміном на 10 років земельні ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код КВЦП3 - 11.02) у зв`язку з набуттям права власності на об`єкт нерухомого майна та встановити ТзОВ “Деревопереробна фабрика Бескид” орендну плату за використання земельних ділянок у розмірі 6 % від нормативної грошової оцінки з переглядом її розміру один раз на два роки.
01.12.2025 між Нижньоворітською сільською радою Мукачівського району Закарпатської області (як орендодавцем), з одного боку, та ТзОВ “Деревопереробна фабрика Бескид” (як орендарем) з іншого боку укладений договір оренди землі. 
Відповідно до п.п. 1, 2, 3 договору оренди землі від 01.12.2025, орендодавець на підставі рішень Нижньоворітської сільської ради Мукачівського району Закарпатської від 23.09.2025 № 1691 та від 28.10.2025 № 1722 надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельні ділянки промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості загальною площею 1, 1887 га з кадастровими номерами: 2121584200:08:010:0025, 2121584200:08:010:0026, 2121584200:08:010:0027, 2121584200:08:010:0028, 2121584200:08:010:0029, які розташовані за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, село Нижні Ворота, вулиця Центральна, будинок 82. На земельних ділянках розміщений об`єкт нерухомого майна – комплекс нерухомого майна загальною площею 4 850,4 кв.м за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, село Нижні Ворота, вулиця Центральна, будинок 82 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2276514321215), який належить ТзОВ “Деревопереробна фабрика Бескид” на підставі договору купівлі-продажу від 23.06.2023, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк І.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 1840.
Також у інформаційній довідці від 23.07.2025 № 436521031 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту речових прав за реєстраційним номером 2276514321215 наявна інформація про зареєстроване за позивачем 23.06.2023 право власності на об`єкт нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу.
Проте, як встановлено місцевим судом, щодо майна позивача наявні відомості про державну реєстрацію обтяжень у вигляді податкової застави із забороною відчуження майна, номер запису про обтяження: 54189005, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 72143009 від 19.03.2024 згідно з рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Маги Тетяни Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Вказане обтяження зареєстроване на підставі документів, поданих для державної реєстрації: акту опису майна, на яке поширюється право податкової застави № 29/13-02-15, виданого 19.03.2024, видавник – Головне управління ДПС у Закарпатській області, що підтверджується інформаційною довідкою від 23.07.2025 № 436521031 щодо об`єкту речових прав за реєстраційним номером 2276514321215.
Підставою для виникнення податкової застави став податковий борг, який станом на 09.08.2023 виник у ТзОВ “Деревообробна фабрика “Бескид” (код ЄДРПОУ 02139081), згідно з поданою звітністю з земельного податку з юридичних осіб від 09.08.2023 за період 2021-2023 років.
На виконання ст. 89 ПК України, контролюючим органом в особі заступника начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області прийнято рішення від 08.12.2023 № 294/13-02-14 про опис майна ТзОВ “Деревообробна фабрика “Бескид” (код ЄДРПОУ 02139081) у податкову заставу для забезпечення погашення податкового боргу.
За результатами аналізу відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачем 1 встановлено наявність у боржника права постійного користування земельною ділянкою площею 2, 07 га (кадастровий номер 2121584200:08:010:0020) та права власності на майновий комплекс загальною площею 4 850, 40 кв.м, розташований на земельній ділянці, за адресою: село Нижні Ворота, вулиця Центральна, 82. На підставі акта опису майна від 19.03.2024 № 29/13-02-15 державним реєстратором було внесено запис про обтяження зазначеного нерухомого майна податковою заставою.
Згідно з долученим до позовної заяви акту опису майна від 19.03.2024 № 29/13-02-15, складеного податковим керуючим – головним державним інспектором Мукачівського відділу по роботі з податковим боргом, управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Закарпатській області Ігорем Фільо, на підставі рішення заступника начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області від 08.12.2023 № 294/13-02-14 про опис майна у податкову заставу платника податків ТзОВ "Деревообробна фабрика "Бескид" (ЄДРПОУ 02139081), керуючись нормами Податкового кодексу України проведено опис майна за інформаційною довідкою від 07.03.2024 № 368869789 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ТзОВ "Деревообробна фабрика "Бескид" (код ЄДРПОУ 02139081) та здійснено опис нерухомого майна за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 2276514321215 – комплексу площею 4 850, 4 кв.м за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, село Нижні Ворота, вулиця Центральна, будинок 82.
Відповідно до рішення про державну реєстрацію прав від 19.03.2024 № 72143009, державний реєстратор прав на нерухоме майно Мага Тетяна Василівна, розглянувши заяву від 19.03.2024 за реєстраційним номером 60002143 відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 вирішив: провести державну реєстрацію прав за заявою.
Згідно з інформаційною довідкою від 04.09.2025 № 442086101 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яка долучена до відзиву представника відповідачів на позовну заяву від 04.09.2025, за параметрами запиту – код ЄДРПОУ 02139081, вбачається реєстрація права власності за ТзОВ “Деревообробна фабрика “Бескид” (код ЄДРПОУ 02139081) цього ж нерухомого майна з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 2276514321215 – комплексу площею 4 850, 4 кв.м за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, село Нижні Ворота, вулиця Центральна, будинок 82.
Також, у вказаній довідці від 04.09.2025 зазначено про зареєстроване за ТзОВ “Деревообробна фабрика “Бескид” (код ЄДРПОУ 02139081) право постійного користування земельною ділянкою на підставі державного акту на праві постійного користування землею, серія та номер І-ЗК № 000929 від 19.03.1996 стосовно земельної ділянки за кадастровим номером: 2121584200:08:010:0020 площею 2, 07 га (на якій розташований об`єкт нерухомого майна).
За змістом пункту 14.1.155. статті 14 Податкового кодексу України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.
Відповідно до пункту 89.2 статті 89 вказаного Кодексу, право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
За висновком Верховного Суду, що викладений в постанові від 02.11.2022 у справі № 916/2016/21, предметом податкової застави може бути виключно майно, яке належить на законних підставах платнику податків, що має податковий борг.
Колегією суддів встановлено, що податкова застава до позивача не застосовувалась.
Спірне нерухоме майно знаходиться в податковій заставі, у зв`язку із наявністю податкового боргу у ТзОВ «Деревообробна фабрика «Бескид» (код ЄДРПОУ 02139081) - попереднього власника майна, отже приписи статті 93 Податкового кодексу України щодо підстав припинення податкової застави майна боржника, на які посилається апелянт, не можна застосовувати в контексті спірних правовідносин, оскільки позивач не є боржником, щодо якого у вказаній нормі передбачені випадки звільнення майна з податкової застави.
Окрім того, як було встановлено місцевим господарським судом, відсутні докази оспорення укладеного договору купівлі - продажу спірного майна між позивачем та ТзОВ «Морган Кепітал». Отже, в даних правовідносинах норми Податкового кодексу України є незастосовними, оскільки правовідносини виникли не у зв`язку з відносинами оподаткування між позивачем та відповідачем 1 (позивач не є боржником зі сплати податків і зборів), а у зв`язку з придбанням нерухомого майна, тому застосовувати слід саме норми цивільного законодавства. Схожа за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.08.2024 у справі № 917/1886/23.
Головне управління Державної податкової служби України у Закарпатській області не спростовує підстави набуття права власності на спірне майно Товариством з обмеженою відповідальністю “Деревопереробна фабрика Бескид”.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вказує, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскільки податкова застава не пов`язана з особою позивача, у той час, як обтяження зареєстроване ГУ ДПС у Закарпатській області перешкоджає позивачу, як титульному власнику у розпорядженні належним йому майном, наявні підстави для задоволення позовних вимог та припинення податкової застави щодо спірного майна, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 916/2016/21, від 27.06.2023 у справі № 907/568/22, від 09.08.2023 у справі № 907/850/22, від 30.09.2025 у справі № 914/2949/24.
За таких обставин, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта в цій частині не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.02.2026 у справі № 907/915/25.
Щодо аргумента апелянта про наявність підстав, визначених ч. 1 ст. 279 ГПК України, для скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
За загальними правилами територіальної юрисдикції (підсудності), встановленими частиною першою статті 27 Господарського процесуального кодексу України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Статтею 30 Господарського процесуального кодексу України встановлено правила виключної підсудності господарських справ.
Виключна підсудність означає, що відповідний спір не може бути розглянутий за загальними правилами підсудності або альтернативної підсудності.
Так, частиною третьою статті 30 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
У той же час частиною 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду
Одним із відповідачів у справі № 907/915/25 є Державна податкова служба України, відтак на думку апелянта спір за її участю мав бути розглянутий місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ - Господарським судом міста Києва.
Таким чином, при відкритті провадження у даній справі виникла конкуренція між нормами Господарського процесуального кодексу України, що встановлюють правила виключної підсудності. Так, за правилами частини третьої статті 30 Господарського процесуального кодексу України спір підсудний Господарському суду Закарпатської області, а за частиною п`ятою цієї ж статті - Господарському суду міста Києва.
Частина перша статті 279 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).
Разом з тим частина друга статті 279 Господарського процесуального кодексу України передбачає виняток з правила, встановленого частиною першою цієї статті, а саме: справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.
Звідси, за загальним правилом, рішення, яке прийнято судом першої інстанції з порушенням територіальної юрисдикції (підсудності), підлягає скасуванню в апеляційному порядку з направленням справи на новий розгляд за встановленою законом підсудністю. Проте вказане правило не застосовується, якщо учасник справи, який звернувся з апеляційною скаргою, не заявив про непідсудність справи під час її розгляду судом першої інстанції.
У цій справі апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 11.02.2025 подав відповідач 1 – Головне управління Державної податкової служби у Закарпатській області.
Таким чином, саме Головне управління ДПС у Закарпатській області, мало заявити про непідсудність цієї справи Господарському суду Закарпатської області під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Матеріали справи не містять доказів, які могли би вказувати на те, що відповідач 1 - Головне управління ДПС у Закарпатській області заявляло про непідсудність цієї справи Господарському суду Закарпатської області до моменту подання апеляційної скарги. Пояснення причин не подання вказаної заяви апелянтом суду апеляційної інстанції також не надано.
Суд апеляційної інстанції під час перегляду рішення суду першої інстанції має перевірити обставини подання заяви про непідсудність справи, а у випадку, якщо вона не подавалася - встановити та перевірити поважність причин цього. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 24.07.2018 у справі № 910/22878/17.
Виходячи із викладеного вище, враховуючи висновки Верховного Суду щодо застосування ч. 2 ст. 279 ГПК України, наведені у постановах від 20.10.2021 у справі № 921/730/19, від 22.02.2022 у справі № 904/6672/20, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.02.2026 у справі № 907/915/25 не може бути скасоване на підставі положень ч. 1 ст. 279 ГПК України.
Щодо висновку місцевого суду про закриття провадження у справі в частині заявленого позову до відповідача 1 - Головного управління ДПС у Закарпатській області, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
За змістом ч. 1 ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач 1 у цій справі – Головне управління ДПС у Закарпатській області, код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу – 44106694 є філією (іншим відокремленим підрозділом) без статусу юридичної особи, то воно не може виступати стороною у господарському процесі, а відтак поданий на розгляд суду спір у справі № 907/915/25 в частині відповідача 1 вирішенню в порядку господарського судочинства не підлягає і провадження у цій справі має бути закрито. За наведеного, суд дійшов висновку про закриття на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України провадження у справі № 907/915/25 в частині заявленого позову до Головного управління ДПС у Закарпатській області.
Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на позицію Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 31.08.2022 у справі № 921/574/20, а саме, територіальні органи ДПС України, хоч і утворені без статусу юридичної особи, є органами державної влади (податковими органами, органами стягнення) та наділені процесуальною правосуб`єктністю, тобто можуть бути стороною в судовому процесі.
Зазначений висновок ґрунтується на системному аналізі положень частини другої статті 21-1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», частини першої статті 45 та частини другої статті 4 ГПК України, а також положень про ДПС України та її територіальні органи. Цей висновок підтримано також Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 16.03.2023 у справі № 640/26047/19.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду ухвалою від 06.03.2026 у справі № 910/3716/25 не відступила від нього та констатувала, що вирішення питання про можливий відступ від цього висновку належить до виключної компетенції Великої Палати Верховного Суду. Таким чином, на сьогодні відсутні підстави для незастосування зазначеного висновку господарськими судами. 
Згідно з пунктом 1 Положення про Головне управління ДПС у Закарпатській області, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 № 643, Головне управління ДПС у Закарпатській області є територіальним органом утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України. 
Згідно з п. 15 Положення, ГУ ДПС утворюється без статусу юридичної особи та є органом державної влади, має окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк зі своїм найменуванням та із зображенням Державного Герба України, є розпорядником бюджетних коштів.
Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу місцевого господарського суду, що у рішенні від 11.02.2026 у цій справі він посилається та застосовує практику Верховного Суду, зокрема постанову від 27.06.2023 у справі № 907/568/22, у якій провадження за схожого предмету спору здійснювалось у порядку господарського судочинства, де Головне управління ДПС у Закарпатській області виступало відповідачем у справі. Аналогічна ситуація має місце також і у справі № 907/850/22, та у справі № 914/2949/24, де Головне управління ДПС у Львівській області виступало відповідачем у справі.
Отже, колегія суддів зазначає, що Головне управління ДПС у Закарпатській області, що безпосередньо прийняло рішення від 08.12.2023 № 294/13-02-14 про опис майна у податкову заставу та склало акт опису від 19.03.2024 № 29/13-02-15, виступаючи органом державної влади, є належним відповідачем у цій справі, до якого заявлено вимоги, що стосуються саме його владно-управлінських дій, отже рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.02.2026 у справі 907/915/25 в частині закриття провадження щодо Головного управління ДПС у Закарпатській області на підставі частини 1 статті 231 ГПК України підлягає скасуванню.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного колегія суддів апеляційного суду вважає, що внаслідок порушення норм процесуального права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження в частині позовних вимог до відповідача 1 – Головного управління ДПС у Закарпатській області.

Судові витрати.
З огляду на те, що судом апеляційної інстанції встановлено правильність висновків місцевого господарського суду щодо суті позовних вимог, залишення судового рішення в цій частині без змін, зміну судового рішення лише щодо помилкового висновку місцевого суду про закриття провадження в частині заявленого позову до Головного управління ДПС у Закарпатській області на підставі пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд 

постановив:

1. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області задоволити частково.
2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.02.2026 у справі № 907/915/25 в частині закриття провадження скасувати.
3. В решті рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.02.2026 у справі № 907/915/25 залишити без змін.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду згідно зі ст. ст. 286-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 04 червня 2026 року.

Головуючий суддя Манюк П.Т.

Суддя Прядко О.В.

Суддя Рим Т.Я.