П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

08 травня 2026 року 	 	справа 280/10859/25	

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:
головуючий суддя Суховаров А.В. 
судді Добродняк І.Ю., Семененко Я.В., 
розглянувши у письмовому провадженні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.02.2026 (суддя Артоуз О.О.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про перерахунок пенсії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06.12.2025 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить: визнати протиправною відмову в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.07.2025 у розмірі її фактичного нарахування 29927,44грн без обмеження максимальним розміром; зобов`язати провести перерахунок та виплачувати пенсію з 01.07.2025 у розмірі її фактичного нарахування 29927,44грн без обмеження максимальним розміром.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.02.2026 відмовлено в задоволені позову. Суд першої інстанції виходив з того, що положеннями частини 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Оскільки вказане положення є чинним та неконституційним не визнавалося, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що обмеження пенсії призводить до порушення конституційних прав, зокрема принципу рівності громадян перед законом та права на соціальний захист, гарантованих Конституцією України. Застосування обмеження пенсії створює дискримінацію та порушує конституційні гарантії, що підтверджується рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008. Також посилається на висновок рішення першої інстанції, який ніяк не спростовує його право на отримання пенсії без обмеження максимальним розміром.
Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:
ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Згідно рішень про перерахунок пенсії розмір пенсії позивача з 01.03.2025 з надбавками становить 29927,44грн (максимальний розмір пенсії 23610грн), а з 01.01.2026 – 30102,94грн (максимальний розмір пенсії 25950грн).
ОСОБА_1 звертався до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявами про роз`яснення розміру виплачуваної пенсії.
Листами ГУ ПФУ в Запорізькій області №15982-16440/Р-02/8-0800/25 від 10.09.2025 та №21428-22163/Р-02/8-0800/25 від 11.11.2025 повідомлено, що обмеження максимального розміру пенсії були введені Законом України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум, встановлений для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2024 встановлено в розмірі 2361грн, відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» прожитковий мінімум, встановлений для осіб, які втратили працездатність залишився на рівні 2024 року. Отже, розмір пенсії до виплати, обмежений до максимального розміру становить 23610грн, відповідно до вимог чинного законодавства.
Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Як свідчать встановлені обставини справи, позивач з 18.09.2024 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії здійснюється з урахуванням індексації згідно з постановами Кабінету Міністрів України, однак із застосуванням обмеження її максимального розміру (десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність), передбаченого Законом України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності 01.10.2011.
Відповідно до положень статті 2 цього Закону максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно з абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом. 
Наведені в пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо).
Тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 
1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом №3668-VI, 
2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту «обмеження максимального розміру пенсії» за колом осіб в момент набуття чинності Закону України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.
Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»).
Законом України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни, зокрема, до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якими частину третю статті 27 викладено в новій редакції, відповідно до якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням усіх надбавок, підвищень, індексації та інших доплат, передбачених законодавством) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Зазначені положення Закону України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та частини третьої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» неконституційними не визнавалися, є чинними та з 01.10.2011 підлягають обов`язковому застосуванню.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на осіб, яким пенсія призначена (перерахована) відповідно до нормативно-правових актів, визначених статтею 2 Закону України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», зокрема Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і розмір якої перевищує встановлений цим Законом максимум, поширюються приписи законодавства, чинні на час такого призначення (перерахунку).
Такий підхід узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 05.09.2023 у справі №120/1602/23, від 15.11.2023 у справі №120/6735/23, від 28.02.2024 у справі №240/20830/21 та від 24.04.2024 у справі №580/365/20.
З урахуванням наведених норм законодавства, правових висновків Верховного Суду та встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність застосування пенсійним органом обмеження максимального розміру пенсії позивача, оскільки перевищення її розміру виникло внаслідок перерахунку у період дії частини першої статті 2 Закону України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та частини третьої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які встановлюють граничний розмір пенсії - десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.
З огляду на те, що на момент виникнення спірних правовідносин відповідні норми були чинними, неконституційними не визнавалися та підлягали обов`язковому застосуванню, суд першої інстанції дійшов правильного та законного висновку про правомірність обмеження розміру пенсії позивача.
Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 колегія суддів відхиляє як безпідставні, оскільки дійшов висновку, що Законом про Державний бюджет України не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві; у разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони. Вказане рішення не містять висновків щодо неконституційності положень статті 2 Закону України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та частини третьої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, а відтак не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.
Щодо посилань позивача на висновок суду першої інстанції, який не спростовує право на отримання пенсії без обмеження максимальним розміром, колегія суддів зазначає наступне.
Суд першої інстанції в описовій частині зазначив, що вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та скасування рішення ГУ ПФУ в Рівненській області №084750011541 від 08.07.2025 щодо відмови в призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язання ГУ ПФУ в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з дня звернення до органів ПФУ, а саме, 01.07.2025, з урахуванням висновків суду наведених у даному рішенні суду. 
Проте колегія суддів зауважує, що даний висновок не стосується обставин цієї справи та не спростовує правомірність прийнятого судом рішення, а свідчіть про допущення судом першої інстанції описки.
З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.02.2026 – без змін.

Постанова набирає законної сили з 08.05.2026 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя А.В. Суховаров 

судді І.Ю. Добродняк 

судді Я.В. Семененко