Справа № 560/20864/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

15 червня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить визнати протиправною Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити переведення на пенсію по втраті годувальника померлого чоловіка ОСОБА_2 відповідно до Закону України "Про державну службу" та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплачувати з 30.09.2025 пенсію у зв`язку із втратою годувальника у відповідності до вимог Закону України "Про державну службу" у розмірі 70 % від суми заробітної плати померлого годувальника ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних вимог вказує, що зі смертю чоловіка набула право на перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про державну службу". Зазначає, що у вересні 2025 року звернулася до пенсійного органу із заявою про перехід на пенсію за іншим законом в зв`язку з втратою годувальника. Рішенням від 17.10.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовило, оскільки переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника Законом України "Про державну службу" не передбачено, таке переведення можливе тільки на загальних підставах. Вважає прийняте рішення протиправним. Просить задовольнити позовні вимоги.
Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
До суду надійшов відзив, в якому відповідач-2 просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Вказує, що з 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII. Згідно пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII втратив чинність Закон України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року, окрім статті 37, якою визначено умови призначення пенсій, і яка застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII. Переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника Законом України "Про Державну службу" не передбачено. Таке переведення можливе тільки на загальних підставах. За результатами проведених розрахунків встановлено, що при переведенні на пенсію у разі втрати годувальника розмір пенсії позивачки становитиме 3613,00, що є меншим за розмір пенсії за віком, яку отримує позивачка, а саме 3898,63 грн.
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області правом на подання відзиву не скористалося.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.
Позивачка - ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
30 вересня 2025 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою в якій просила про переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про державну службу".
Померлий годувальник, ОСОБА_2 , отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 03.12.2025.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.04.2022 у справі №560/1192/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII з 02.12.2021 в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації від 02.12.2021 №2025/01-17 та №2025/02-17, з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.10.2025 №968170129802 позивачці відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки таке переведення Законом України "Про державну службу" не передбачено, а можливе тільки на загальних підставах. За матеріалами електронної пенсійної справи на дату звернення встановлено, що позивачка отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 3898,63 грн, за попереднім розрахунком розмір пенсії при переведенні на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становитиме 3613,00 грн.
Вважаючи протиправним рішення про відмову у переведенні на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про державну службу", позивачка звернулася з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені в Законі України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон №1058-IV).
Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом (абзац 22 статті 1 Закону №1058-ІV.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 10 Закону №1058-ІV встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Відповідно до частини 1 статті 36 Закону №1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається зазначеним у частині другій цієї статті членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії у разі встановлення III групи інвалідності
Згідно пункту 1 частини 2 статті 36 Закону №1058-ІV непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Частиною 1 статті 38 Закону №1058-ІV встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного члена сім`ї, зазначеного у частині другій статті 36 цього Закону, - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.
Згідно частини 1 статті 38 Закону №1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі Законн №889-VІІ) з 01.05.2016 втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (далі Закон №3723-ХІ), крім статті 37, що застосовується до осіб зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до частини 1 статті 37 Закону №889-VІІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. 
Частинами десятою, одинадцятою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом. 
Отже, за наявності умов, передбачених Законом України "Про державну службу" - стажу державної служби у особи, на утриманні якого перебувала позивачка, остання має право на таку пенсію.
Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що законами України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV та "Про державну службу" №3723-ХІІ встановлено різні умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та підстави для її перерахунку.
Верховний Суду в постанові від 16.12.2021 у справі №752/5153/17 дійшов висновку, що право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника особам, які були на його утриманні до отримання права на вихід на відповідну пенсію годувальником, законодавець пов`язує з наявністю у померлого стажу державної служби не менше 10 років та факту непрацездатності утриманця.
При цьому суд враховує, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.04.2022 у справі №560/1192/22, яке набрало законної сили 09.11.2022, визнано право чоловіка позивачки на отримання пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII, крім того факт отримання таким пенсії згідно Закону №3723-ХІІ підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 03.12.2025.
Отже відповідач-2 неправомірно відмовив позивачці у переведені на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону №3723-ХІІ.
За змістом пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позовних вимог суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Тому, з метою забезпечення ефективного захисту прав позивачки суд вважає за доцільне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.10.2025 №968170129802 про відмову у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про державну службу".
Вирішуючи питання щодо органу, який має здійснити призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника враховує таке.
Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3. розділу IV Порядку № 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
За приписами пункту 4.10 розділу IV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Таким чином, сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території. Після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (пункт 4.10). Виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
У межах спірних правовідносин заява позивачки розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та за результатом її розгляду прийняте спірне рішення.
Відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.
Відтак, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу IV Порядку № 22-1 належним відповідачем у частині позовних вимог щодо зобов`язання призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-XIІ є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яке за принципом екстериторіальності розглянуло заяву позивачки та прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії.
Головне управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області не здійснювало розгляд заяви позивачки, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивачки.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, позов слід задовольнити частково.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.
Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.10.2025 №968170129802 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про державну службу",
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити з 30.09.2025 ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника, у розмірі 70 % від суми заробітної плати померлого годувальника ОСОБА_2 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 1211,20 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29005 , код ЄДРПОУ - 21318350)  Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, під.3, пов.2,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61022 , код ЄДРПОУ - 14099344) 	

Головуючий суддя 		О.К. Ковальчук