Справа №639/693/26
Провадження №2/639/967/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМУКРАЇНИ

19 травня 2026 року Новобаварський районний суд міста Харковау складі:
головуючогосудді–Труханович В.В.,
за участю секретаря –Бірюк А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу №639/693/26 за Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2026 року до Новобаварського районного суду міста Харкова звернулась директор ТОВ «Факторинг Партнерс» з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просила суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором №3208440 від 17.11.2020 у розмірі 49 200,00 грн. та понесені судові витрати.
В обгрунтування позову зазначено, що 17.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір №3208440 про надання кредиту в сумі 15 000,00 грн., строком на 360 днів. 28.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 28072021, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до Боржників, у тому числі за договором №3208440. 23.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу № 23/05/24, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступило на користь позивача права грошової вимоги до Боржників, у тому числі за договором №3208440. За час дії кредитного договору № №3208440  відповідач не виконувала договірних умов і має заборгованість в сумі 49 200,00 грн., з яких 15 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 34 200,00 грн. сума заборгованості за відсотками. А тому позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договорами кредиту №3208440 в сумі 49 200,00 грн., з яких 15 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 34 200,00 грн. сума заборгованості за відсотками. 
Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 13 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором. Призначено судове засідання. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано докази.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач по справі надала заяву про розгляд справи без її участі. Крім того, надала платіжне доручення про сплату боргу за тілом кредиту по даній справі.
Згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез?явившихся сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено, що 17.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір №3208440 (а.с. 8-11).
Відповідно до п. 1.3 договору сума кредиту (загальний розмір) складає 15 000,00 грн.
Згідно п. 1.4 договору, строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернених кредиту, визначені в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору (далі Графік платежів).
Відповідно до п. 1.5 договору, тип процентної ставки фіксована, знижена – 1,43%, стандартна – 1,90%.
Згідно з п. 2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування. За реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .
Одночасно з договором відповідачем за допомогою власноручного підпису підписано додаток №1 до договору, яким встановлений графік обов`язкових платежів за договором, а також паспорт споживчого кредиту.
Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.    
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).            За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.             У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.         
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.        Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).     Згідно із частиною першою статті 633 ЦК Українипублічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.           За змістом норм ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.           Судом встановлено, що кредитний договір №3208440 від 17.11.2020 укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 та підписаний електронним підписом ОСОБА_1 . Виконання своїх зобов`язань ТОВ «Авентус Україна» встановлених договором №3208440 від 17.11.2020, а саме надання кредиту у розмірі 15 000 грню на картковий рахунок ОСОБА_1 підтверджується наданою інформацією АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 88-89).
Як зазначає представник позивача, у порушення умов договору позики відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала, у результаті чого утворилася заборгованість у сумі 49 200,00 грн., з яких 15 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 34 200,00 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.26).
Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так,28.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 28072021, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до Боржників, у тому числі за договором №3208440 (а.с. 27-29).
23.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу № 23/05/24, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступило на користь позивача права грошової вимоги до Боржників, у тому числі за договором №3208440.
На підтвердження укладення вищевказаних договорів факторингу, стороною позивача було надано суду відповідні докази: договір факторингу від 28.07.2021№ 28072021; від 23.05.2024 № 23/05/24, акти прийому-передачі; витяги з реєстру боржників; платіжне доручення про перерахування коштів за договором факторингу від 23.05.2024 № 23/05/24 (а.с. 27-49).
Так, Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача додано копію договору факторингу від 28.07.2021№ 28072021, однак вона надана не в повному обсязі, а лише містить окремі копії аркушів договору факторингу. А отже, зазначений договір факторингу не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ відступлення права вимоги за кредитними договорами №3208440 від 17 листопада 2020 року.
Крім того, витяг з реєстру боржників до договору факторингу від 28.07.2021№ 28072021 не містить підпису та печатки директора ТОВ «Авентус Україна».
Також, матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати за договором від 28.07.2021№ 28072021.
Отже, позивач не надав доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитними договорами.
Разом з цим, під час перебування справи в суді, відповідачем надано до суду платіжні інструкціі № 2.610717903.1 від 09.04.2026 у розмірі 5 000,00 грн. та № 2.648719473.1 від 05.05.2026 у розмірі 10 000,00 грн. про погашення заборгованості за тілом кредиту, що складає в загальному розмірі 15 000,00 грн. (а.с. 97-98).
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положеньст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.
Однак, всупереч вказаним положенням закону позивачем по справі не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його позовних вимог, не додано доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором, а отже у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, суд приходить до висновку, що у позовіТовариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договороми слід відмовити в повному обсязі. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже судовий збір відшкодуванню не підлягає.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 265, 280-282 ЦПКУкраїни,ст.ст.11,15,16,509,514, 516, 524, 526,530, 549,610,611, 625,626,629,631,1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1, 1077 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – відмовити.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 19.05.2026

Найменування сторін:

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», ЄДРПОУ42640371, юридична адреса: м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521;
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя В. В. Труханович