Справа № 635/312/26 
Провадження № 2/635/3667/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Якішиної О.М. 
секретаря Старишко Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом, який вподальшому уточнила, про визнання за останньою права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок був збудований ОСОБА_3 , проте право власності на нього не було зареєстроване. ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька. Державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Мальцевою Т.С. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Зазначене змушує позивача звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 січня 2026 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 січня 2026 року відкрито провадження у справі, справа була призначена до слухання в порядку загального позовного провадження, витребувано у Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області копію спадкової справи після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 березня 2026 року було закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.
Позивач, її представник адвокат Ворожбіян М.М. в судове засідання не з`явились, представником подано суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позов підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання також не з`явився. Причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши надані докази, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 серія НОМЕР_1 , виданого Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області 14 лютого 1981 року, її батьком є ОСОБА_3 .
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07.05.2015 р. ОСОБА_2 визнано недієздатною та над нею встановлено опіку.
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 08.10.2019 р. опікуном ОСОБА_2 призначено ОСОБА_1 .
Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , 14.12.1984 р. було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якій після укладення другого шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_5 .
Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , виданого 08 квітня 2024 року Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
З Акту Пісочинської селищної ради від 30.08.2024 р. та листа виконавчого комітету Пісочинської селищної ради від 11.09.2024 р. вбачається, що ОСОБА_3 проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .
Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_2 .
З матеріалів спадкової справи вбачається, що 03.10.2024 р. ОСОБА_1 , діючи від імені ОСОБА_2 , звернулась до Харківської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 
11.10.2024 р. ОСОБА_1 подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.
З інформаційної довідки зі Садкового реєстру вбачається, що заповіти від імені ОСОБА_3 не складалися.
28 травня 2026 року за вих.. № 999/02-31 державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Мальцевою Т.С. була видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нотаріусу не було надано доказів місця відкриття спадщини у зв`язку із відсутністю у ОСОБА_3 місця реєстрації, а також у відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 472147317 від 09.04.2026 року право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 в реєстрі не обліковується. 
Відповідно до інформації сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» № 5005633885107 від 23.12.2025 року нерухоме майно за ОСОБА_3 в реєстру нерухомого майна не обліковується.
Також згідно довідки КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації Безлюдівської селищної ради» вих. № 884/885 від 20.04.2026 року за архівними інвентаризаційними та реєстраційними матеріалами БТІ технічна інвентаризація нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 не проводилась, право власності (станом на 31.12.2012 року) в бюро не зареєстровано. 
Згідно листа Державного підприємства «Слобожанське» №43 від 05 вересня 2024 року наказом по експериментальній базі «Комунар» від 14 травня 1980 року за №30 виділено ОСОБА_3 земельну ділянку під забудову індивідуального житлового будинку в розмірі 0,12 га з присадибного фонду господарства в районі списаного саду. 
Так, згідно копії виписки з протоколу засідання робочого комітету бази «Комунар» від 14.05.1980 р. вирішено клопотати перед директором експериментальної бази «Комунар» про виділення земельних ділянок під забудову індивідуальних житлових будинків , в тому числі ОСОБА_3 .
З наказу по експериментальній базі «Комунар» від 14 травня 1980 року за №30 вбачається, що ОСОБА_3 виділено земельну ділянку під забудову індивідуального житлового будинку в розмірі 0,12 га з присадибного фонду господарства в районі списаного саду.
Рішенням виконавчого комітету Коротичанської селищної ради Харківського району від 11.01.2005 р. № 14 було змінено поштові та юридичні адреси садибі ОСОБА_3 з вул. Радгоспна, 1 на АДРЕСА_1 .
Згідно копії погосподарської книги Коротичанської селищної ради с-ща Коротич Харківського району господарства «Комунар» будинків АДРЕСА_3 , за ОСОБА_3 обліковується домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно листа КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації Безлюдівської селищної ради» від 20.04.2026 р. технічна інвентаризація нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , не проводилась, право власності станом на 31.12.2012 р. в бюро не зареєстроване.
Згідно листа Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 17.04.2026 року № 02-31/1252 ОСОБА_3 фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Дана довідка була видана на підставі Акту депутата Пісочинської селищної ради Образцової Л., в якому депутат зазначив адресу фактичного проживання ОСОБА_3 зі слів родичів померлого №5. Зазначено, що по АДРЕСА_1 ) рішенням Виконавчого комітету Коротичанської селищної ради №14 від 11.01.2005 року було проведено у відповідність нумерацію, згідно якої садиба, яка обліковується за ОСОБА_3 присвоєна адреса АДРЕСА_1 . В погосподарських книгах також зазначено, що домогосподарство ОСОБА_3 обліковується за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення про зміну нумерації домоволодіння ОСОБА_3 з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 не приймалися.
Згідно листа Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 15.05.2026 року № 02-34/1604 за АДРЕСА_1 з 1991 року по 03 квітня 2024 року ніхто зареєстрованим не обліковується.
Відповідно до Технічного паспорту виготовленого ФОП ОСОБА_6 від 04 листопада 2025 року на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 144,7кв.м., житловою площею 77,4кв.м. з цокольним поверхом літ. «а» та ганком літ. «а1». Рік забудови – 1990 р.
Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.
Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.
При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Судом встановлено, що померлому ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку, на якій він у 1990 році збудував житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . Зазначений будинок відповідно до даних погосподарської книги обліковувався за ОСОБА_3 .
Таким чином, суд доходить висновку про підтвердження права власності ОСОБА_3 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . 
Пунктом 3.1 Роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 передбачено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Згідно вимог Порядку проведення обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних, будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 03 липня 2018 року №158 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 серпня 2018 року за № 976/32428, не підлягають прийому до експлуатації, як такі що зведені до 05.08.1992 року.
Зазначене також підтверджується Верховним Судом України у постанові від 15 жовтня 2020 року (справа №623/214/17).
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 
Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Таким чином, визнання за позивачем права власності на спадкове майно у виді житлового будинку в судовому порядку є винятковим способом захисту його прав.
Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , інших спадкоємців першої черги немає, у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Отже, доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. 
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. При цьому суд враховує, що орган місцевого самоврядування залучений до участі у справі в зв`язку з відсутністю інших спадкоємців, а тому вважає за можливе витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.12,81,200,247,263-265,280-283 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 17.06.2026 р.

Суддя О.М. Якішина