ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

20 травня 2026 року 	Справа № 160/6282/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Юркова Е.О. 	 	
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державне підприємство "ІНФОРЕСУРС", про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
16 березня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа Державне підприємство «Інфоресурс», з вимогами: 
- визнати протиправним дії Міністерства освіти і науки України щодо відмови у внесенні змін до відомостей про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Єдиної державної електронної бази з питань освіти, в графу «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» - «Так, не порушує»;
- зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме в розділі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» - вказати «Так, не порушує».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що отримав довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 779896 від 01.10.2025 року, у якій у графі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» - «вказано «Ні, порушує». Вказані дані є невірними, оскільки поточне здобуття освіти позивачем не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту». Зазначає, що відповідно до виписки з Єдиної Державної електронної бази з питань освіти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має такі документи про освіту: свідоцтво про базову загальну середню освіту від 16.06.2018р. серії НОМЕР_1 , закінчивши Вільногірську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №3 Вільногірської міської ради Дніпропетровської області; свідоцтво про здобуття повної загальної середньої освіти від 30.06.2020р. серії HP № 52054866, закінчивши Комерційний технікум Дніпровського державного технічного університету. Цією ж випискою засвідчено інформацію про навчання ОСОБА_1 у Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж харчових технологій та підприємництва Дніпровського державного технічного університету»; освітній рівень – молодший спеціаліст; форма навчання – денна; дати початку та закінчення навчання 01.09.2018 - 30.01.2022; відраховано із ЗО за невиконання вимог навчального плану (картка здобувача № 7679384); дата встановлення статусу 04.01.2022р. Вказує, що фізична особа вважається такою, що здобула певний рівень освіти та набула знань і навичок, які відповідають такому рівню, у разі завершення нею навчання за відповідною освітньо-кваліфікаційною програмою, виконання відповідної освітньої програми необхідного обсягу та проходження атестації. Тобто, основним критерієм є завершеність попереднього етапу навчання та здобуття певного рівня освіти, що підтверджується належним документом про освіту.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.03.2026 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено здійснювати судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
24.03.2026 року Міністерством освіти і науки України подано до суду відзив, в якому просить у задоволені позовної заяви відмовити в повному обсязі. На обґрунтування зазначає, що згідно з інформацією, яка міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, ОСОБА_1 30.07.2018 зарахований та 04.01.2022 відрахований за невиконання вимог навчального плану із Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж харчових технологій та підприємництва Дніпропетровського державного технічного університету», як здобувач освітнього рівня – молодший спеціаліст. 29.09.2025 знову зарахований як здобувач освітнього рівня – фаховий молодший бакалавр до Відокремленого структурного підрозділу закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» Центральноукраїнського фахового коледжу. Таким чином, ОСОБА_1 здобуває освіту в непослідовному порядку. Саме тому у довідці, сформованій на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, у відповідному полі зазначено «Ні, порушує». 
26.03.2026 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій викладено доводи, аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, ОСОБА_1 було сформовано довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 779896 від 01.10.2025 року, в якій в розділі «Інформація про поточне здобуття освіти» зазначено, що він на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України “Про освіту” - Ні, порушує.
Відповідно до вказаної довідки, зазначено про здобуття освіти у Відокремленому структурному підрозділі закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» Центральноукраїнський фаховий коледж, ступінь/рівень освіти: фаховий молодший бакалавр, дата початку здобуття освіти: 01.10.2025 року, дата завершення здобуття освіти: 31.07.2028 року.
Згідно з даними з Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо документів про освіту та інформації про навчання особи, ОСОБА_1 отримав документи про освіту: 
- свідоцтво про базову загальну середню освіту від 16.06.2018 року серії НОМЕР_1 , закінчивши Вільногірську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №3 Вільногірської міської ради Дніпропетровської області;
- свідоцтво про здобуття повної загальної середньої освіти від 30.06.2020 року серії НОМЕР_2 , закінчивши Комерційний технікум Дніпровського державного технічного університету.
У відповідь на заяву про внесення змін до відомостей Єдиної державної електронної бази з питань освіти, Міністерством освіти і науки України листом № 5/752-26 від 10.03.2026 року повідомлено позивача про те, що згідно з інформацією, наявною в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, встановлено, що у період 2018 - 2022 рр. ОСОБА_1 навчався у Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж харчових технологій та підприємництва Дніпровського державного технічного університету» за спеціальністю «Харчові технології» для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст» (5.1 рівень НРК) і були відраховані за невиконання вимог навчального плану. У вересні 2025 р. ОСОБА_1 зараховано до Відокремленого структурного підрозділу закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» Центральноукраїнський фаховий коледж за спеціальністю «Журналістика» для здобуття освітньо-професійного ступеню «фаховий молодший бакалавр» (5 рівень НРК). Саме тому у довідці, сформованій на підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, у відповідному полі зазначено «Ні, порушує». Враховуючи викладене повідомлено про відсутність підстав для внесення змін до ЄДЕБО в частині формування відповідної довідки.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно з частинами першою - третьою статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.
Відповідно до статті 3 Закону України від 05 вересня 2017 року № 2145-VIII “Про освіту” (частини перша та друга) кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України.
Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих.
Частиною другою статті 10 вказаного Закону встановлено, що рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
За приписами частини другої статті 17 Закону України “Про освіту” вища освіта здобувається на основі повної загальної середньої освіти. Рівні, ступені вищої освіти, порядок, умови, форми та особливості її здобуття визначаються спеціальним законом.
Основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти встановлює Закон України від 01 липня 2014 року № 1556-VII “Про вищу освіту”, згідно з визначенням термінів частини першої статті 1 якого (пункти 5, 19) вища освіта - сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у закладі вищої освіти (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти; результати навчання - знання, уміння, навички, способи мислення, погляди, цінності, інші особисті якості, які можна ідентифікувати, спланувати, оцінити і виміряти та які особа здатна продемонструвати після завершення освітньої програми (програмні результати навчання) або окремих освітніх компонентів.
Частина перша статті 4 цього ж Закону передбачає, що кожен має право на вищу освіту. Громадяни України вільні у виборі закладу вищої освіти, форми здобуття вищої освіти і освітньої програми.
Здобувачами вищої освіти у розумінні пункту 1 частин другої статті 61 Закону України “Про вищу освіту” є студент - особа, зарахована до вищого навчального закладу з метою здобуття вищої освіти ступеня молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра.
Рівні та ступені вищої освіти визначає стаття 5 Закону України “Про вищу освіту”, частина перша якої встановлює, що підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень.
Здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії/доктор мистецтва.
Частина друга, четверта статті 5 Закону України “Про вищу освіту” визначає, що особа має право здобувати ступінь бакалавра за умови наявності в неї повної загальної середньої освіти.
За змістом частин першої, другої статті 6 наведеного Закону атестація осіб, які здобувають ступінь молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра, здійснюється екзаменаційною комісією, до складу якої можуть включатися представники роботодавців та їх об`єднань, відповідно до положення про екзаменаційну комісію, затвердженого вченою радою закладу вищої освіти (наукової установи).
Заклад вищої освіти на підставі рішення екзаменаційної комісії присуджує особі, яка успішно виконала освітню програму на певному рівні вищої освіти, відповідний ступінь вищої освіти та присвоює відповідну кваліфікацію.
Норми частин першої, другої, п`ятої та шостої статті 7 Закону України “Про вищу освіту” містять положення про те, що документ про вищу освіту видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію.
Встановлюються такі види документів про вищу освіту за відповідними ступенями: диплом молодшого бакалавра; диплом бакалавра; диплом магістра; диплом доктора філософії/доктора мистецтва.
Невід`ємною частиною диплома молодшого бакалавра, бакалавра, магістра, доктора філософії/доктора мистецтва є додаток до диплома європейського зразка, що містить структуровану інформацію про завершене навчання. У додатку до диплома наводиться інформація про результати навчання особи, освітні компоненти, отримані оцінки і здобуту кількість кредитів ЄКТС, а також відомості про національну систему вищої освіти України.
Документ про вищу освіту видається закладом вищої освіти лише за акредитованою відповідно до цього Закону освітньою програмою.
Пунктом першим частини третьої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію” передбачено, що призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України “Про освіту”, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Пунктом 62 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначено, що здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України “Про освіту”, а також докторанти для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період подають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, за формою згідно з додатком 9.
За формою довідки про здобувача освіти, наведеної у додатку 9 до вказаного Порядку, у ній зазначається, зокрема, така інформація: на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України “Про освіту” - ТАК/НІ.
Нормативне визначення поняття “послідовності поточного здобуття освіти” у законі відсутнє, однак зі змісту норм частини другої статті 10 Закону України “Про освіту” розуміється, зокрема, що перший (бакалаврський) рівень вищої освіти є вищим за раніше здобутий особою рівень повної загальної середньої освіти й така послідовність здобуття освіти відповідає положенням зазначеної статті.
При цьому закон передбачає, що особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію, присуджується відповідний ступень вищої освіти, у тому числі бакалавр, та видається документ про вищу освіту, зокрема, диплом бакалавра. З моменту отримання документа про вищу освіту особа вважається такою, що завершила навчання і фактично здобула вищу освіту за відповідним ступенем.
Верховний Суд у постанові від 29.10.2025 року по справі № 200/5372/24 сформував висновок про те, що послідовність здобуття освіти відповідає положенням частини другої статті 10 Закону України “Про освіту”, у разі здобуття особою першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, який є вищим за раніше здобутий ним рівень повної загальної середньої освіти. На такий висновок суду не впливають обставини справи стосовно того, що позивач раніше вже навчався у вищому навчальному закладі за рівнем вищої освіти “бакалавр” й був з нього відрахований, оскільки передбаченого законом документа про вищу освіту позивач не отримував, а отже не вважається таким, що здобув вищу освіту ступеня бакалавр й, відповідно, продовжуючи навчатись в іншому навчальному закладі за рівнем освіти фаховий молодший бакалавр, здобуває освіту не порушуючи послідовності.
Також, Верховний Суд у вищезазначеній постанові зробив висновок про те, що заклад вищої освіти, в якому станом на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин навчався позивач, в силу своїх повноважень в ЄДЕБО, не має технічної можливості для формування та видання позивачу довідки з іншим, аніж у спірних відносинах, змістом відомостей щодо поточного здобуття освіти, порушення або непорушення послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України “Про освіту”, оскільки такий документ формується автоматично з використанням засобів програмного забезпечення, вимоги до якого визначає Міносвіти. Формування довідки про здобувача освіти є результатом виконання вказаним Міністерством закріплених за ним у законі повноважень. Це ж Міністерство є володільцем усієї інформації, яка міститься в ЄДЕБО, має повний доступ до неї та не позбавлене технічної можливості і повноважень сформувати довідку про здобувача освіти з дотриманням вимог законодавства.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 у 2018 році здобув повну загальну середню освіту, що підтверджено свідоцтвом про базову загальну середню освіту від 16.06.2018 року серії НОМЕР_1 , закінчивши Вільногірську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №3 Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.
Наказом ректора комерційного технікуму Дніпровського державного технічного університету № 148/ОД від 30.07.2018 року ОСОБА_1 зарахований з 01 вересня 2018 року студентом 1 курсу денної форми навчання за спеціальностями за державним (регіональним) замовленням.
Наказом Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж харчових технологій та підприємництва Дніпровського державного технічного університету» №01-ОСС/КТ від 04.01.2022 року ОСОБА_1 відрахований з числа студентів ІV курсу спеціальності 181 Харчові технології денної форми навчання, групи ВПХ-18-1/9 освітньо-кваліфікаційного рівня молодший спеціаліст за невиконання навчального плану 04.01.2022 року.
У 2025 році ОСОБА_1 вступив до Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж харчових технологій та підприємництва Дніпровського державного технічного університету», ступінь/рівень освіти: фаховий молодший бакалавр, дата початку здобуття освіти: 01.10.2025 року, дата завершення здобуття освіти: 31.07.2028 року, що підтверджено довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 779896 від 01.10.2025 року.
Отже, за фактом вступу ОСОБА_1 до Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж харчових технологій та підприємництва Дніпровського державного технічного університету» на перший курс освітнього ступеня «молодший спеціаліст» у 2022 році ОСОБА_1 відповідну освіту не здобув, передбачений законом документ про вищу освіту позивач не отримував, а отже не вважається таким, що здобув вищу освіту ступеня «бакалавр» або «»спеціаліст».
На підставі викладеного, зважаючи на те, що позивач не вважається таким, що здобув вищу освіту ступеня «молодший спеціаліст» або «фаховий молодший бакалавр», й відповідно, продовжуючи навчатись в іншому навчальному закладі за першим (бакалаврський) рівнем вищої освіти, здобуває освіту не порушуючи послідовності, дані, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо ОСОБА_1 є невірними.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1 064,96 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією від 13.03.2026 року № 0498-5378-9603-9346.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1 064,96 грн. підлягає стягненню з Міністерства освіти і науки України за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ПН НОМЕР_3 ) до Міністерства освіти і науки України (просп. Берестейський, буд.10, м.Київ, 01135, ІК в ЄДРПОУ 38621185), третя особа Державне підприємство «Інфоресурс» (вул. Довженка Олександра, буд.3, м. Київ, 03057, ІК в ЄДРПОУ 37533381) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправним дії Міністерства освіти і науки України щодо відмови у внесенні змін до відомостей про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Єдиної державної електронної бази з питань освіти, в графу «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» - «Так, не порушує».
Зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме в розділі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» - вказати «Так, не порушує».
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ПН НОМЕР_3 ) з Міністерства освіти і науки України (просп. Берестейський, буд. 10, м. Київ, 01135; ІК в ЄДРПОУ 38621185) за рахунок бюджетних асигнувань понесені витрати з оплати судового збору в сумі 1 064,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 20 травня 2026 року.

Суддя Е.О. Юрков