справа № 991/2085/26
провадження № 11-сс/991/214/26
слідчий суддя:  ОСОБА_1 
доповідач: ОСОБА_2 

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2026 року          місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 , 
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
прокурора ОСОБА_8 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 09.03.2026 р. про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 42020160000000766 від 02.09.2020 р. відносно:

ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеса, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, - 
в с т а н о в и л а:

16.03.2026 року на розгляд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена апеляційна скарга, яку цього ж дня призначено до апеляційного розгляду.

1.Короткий зміст оскаржуваної ухвали та апеляційної скарги. 

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання детектива НАБУ ОСОБА_9 , погоджене прокурором САП ОСОБА_10 , та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, з визначенням застави у розмірі 1 298 800 грн., з покладенням на підозрюваного у разі внесення застави обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ухвалою слідчого судді від 12.01.2026 р. строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 19.04.2026 року, втім, оскаржуваною ухвалою строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 продовжено до 07.05.2026 року. При цьому, згідно ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування. Крім того, звертає увагу на ігнорування слідчим суддею заперечень та доказів сторони захисту щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що є порушенням принципу змагальності сторін. Окремо наголошує на непомірності застави, визначеної підозрюваному оскаржуваною ухвалою, що свідчить про порушення Конвенції з прав людини і основоположних свобод.

2.Узагальнений виклад позицій учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 частково підтримав апеляційну скаргу та просив змінити оскаржувану ухвалу шляхом зменшення розміру застави до 600-700 тис. грн. Додатково наголосив на відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки наразі стороною обвинувачення допитано усіх свідків у провадженні та вилучено всі необхідні докази. Окремо зазначив про непомірність розміру застави, оскільки підозрюваний є єдиним годувальником в сім`ї та на його утриманні перебувають ОСОБА_11 , з якою вони перебувають у фактичних шлюбних відносинах, а також двоє її малолітніх дітей. При цьому, у січні 2026 року ОСОБА_11 народила дитину, батьком якої є ОСОБА_12 , який ще жодного разу не бачив свою дитину, оскільки з грудня 2025 року перебуває під вартою. Просив апеляційну скаргу задовольнити, зменшивши заставу до прийнятного для підозрюваного розміру. 
Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника. 
Прокурор САП ОСОБА_8 заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Зауважив, що слідчим суддею під час постановлення оскаржуваної ухвали в повному обсязі досліджено та враховано як обставини кримінального провадження, так і відомості, що характеризують особу підозрюваного.

3. Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви оскаржуваного рішення.

За змістом клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке було предметом розгляду слідчого судді, детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування, а прокурорами САП - процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 42020160000000766 від 02.09.2020 р., зокрема за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України. 
За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_13 з травня по грудень 2019 року, будучи в.о. начальника ДП «Чоразморшлях», розуміючи, що підприємство готується до приватизації, про що вже були прийняті відповідні рішення Фонду державного майна України та Міністерства інфраструктури України, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, вирішив протиправно обернути на свою користь чуже майно - а саме, майновий комплекс Головної бази технічного обслуговування флоту, розташованої у смт. Олександрівка, м. Чорноморськ, Одеська обл., який є державною власністю і належить ДП «Чоразморшлях» на праві господарського відання. При цьому, знаючи про наявність виконавчого провадження про стягнення з ДП «Чоразморшлях» коштів на користь фізичних і юридичних осіб на загальну суму 37 737 221,10 грн., розуміючи, що відчуження державного майна, належного ДП «Чоразморшлях» на праві господарського відання, без погодження з органом управління та ФДМУ неможливе, розробив злочинний план, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом примусового відчуження майна органами виконавчої служби на користь заздалегідь визначених осіб за заниженою вартістю. 
Розуміючи, що реалізувати злочинний план самостійно неможливо, ОСОБА_13 залучив до злочинної діяльності як виконавця ОСОБА_7 , як пособника ОСОБА_14 , яка раніше оцінювала майно ДП «Чоразморшлях», як співорганізатора ОСОБА_15 , який був зацікавлений у незаконному набутті державного майна за заниженою вартістю. Роль ОСОБА_15 у досягненні спільної злочинної мети полягала у забезпеченні фінансування злочину, створенні товариства з обмеженою відповідальністю, до статутного фонду якого буде передано нерухоме майно, придбане ОСОБА_7 на торгах, а саме ТОВ «Чорномор-Бризбуд». Роль ОСОБА_7 полягала у забезпеченні придбання на торгах майнового комплексу за заниженою вартістю шляхом спотворення результатів торгів, не допустивши перемоги у торгах непідконтрольного учасника, реєстрації майна на своє ім`я та його подальшій передачі до статутного капіталу товариства, створеного ОСОБА_15 . У свою чергу, ОСОБА_14 як пособник, будучи директором та оцінювачем ТОВ «Інвестиційно-Консалтингове Бюро «Тріада», видала завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна ДП «Чоразморшлях» із визначенням істотно заниженої вартості - 6 455 494,74 грн., для надання органу, що здійснює виконавче провадження.
Натомість, згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи від 24.11.2021 р., ринкова вартість відповідного об`єкта становить 59 717 000 грн.
Реалізуючи зазначене, ОСОБА_7 , взявши участь у процедурах торгів та реєстрації виробничого будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований у смт. Олександрівка, м. Чорноморськ, на своє ім`я, не допустивши перемоги в електронних торгах непідконтрольного учасника, шляхом приховування реального вигодонабувача - ОСОБА_15 , у змові із ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , заволодів вказаним виробничим будинком з господарськими будівлями та спорудами вартістю 59 717 000 грн., що складає об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. 
У подальшому, згідно протоколу зборів учасників ТОВ «Чорномор-Бризбуд» від 13.07.2020 р. ОСОБА_7 увійшов до складу учасників раніше створеного ОСОБА_15 ТОВ «Чорномор-Бризбуд» із внеском до статутного капіталу товариства вказаного виробничого будинку з господарськими будівлями та спорудами, та розподілом часток таким чином: ОСОБА_15 - 16,66% частки у статутному капіталі, що складає 3 млн. грн., ОСОБА_7 - 83,34% частки в статутному капіталі, що складає 15 млн. грн. 14.07.2020 року ОСОБА_7 уклав договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі з ОСОБА_16 , який діяв від імені ОСОБА_15 , та згідно з якими ОСОБА_7 передав ОСОБА_15 83,34% частки у статутному капіталі ТОВ «Чорномор-Бризбуд», що складає 15 млн. грн., вийшовши з числа учасників товариства. В забезпечення виконання ОСОБА_17 зобов`язань перед ОСОБА_18 за договором позики ТОВ «Чорномор-Бризбуд», власником якого є ОСОБА_19 , як майновим поручителем, надано в іпотеку нерухоме майно - вищевказаний виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Відтак, ОСОБА_7 , діючи в інтересах ОСОБА_15 , з метою надання правомірного вигляду володіння останнім майном, набутим злочинним шляхом, з метою приховування джерел його походження, володіючи таким майном, розпорядився ним та вчинив правочини з передачі до статутного капіталу ТОВ «Чорномор-Бризбуд» виробничого будинку із господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, який розташований за адресою: смт. Олександрівка, м. Чорноморськ, вартістю 59 717 000 грн. 
19.11.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.
Ухвалюючи рішення про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя погодився з доводами клопотання щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому злочинів за обставин, викладених у клопотанні. 
Крім того, слідчий суддя дійшов висновку про існування ризиків, визначених п. п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, приховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно вплинути на свідків, інших підозрюваних у провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Також, слідчий суддя врахував тривалість досудового розслідування, яка обумовлена складністю провадження та великим обсягом слідчих розшукових дій, які необхідно виконати слідству та які з об`єктивних причин не проведені до цього часу.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні детектива обставини виправдовують подальше тримання ОСОБА_7 під вартою.
Разом з тим, розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчим суддею зменшено до 1 298 800 грн. При цьому, враховано, що з моменту застосування запобіжного заходу та до цього часу підозрюваний коштів у визначеному раніше розмірі 3,5 млн. грн. не вніс, а також загальна тривалість досудового розслідування даного провадження (з 2020 року), та народження у підозрюваного дитини. На думку слідчого судді, обраний ним розмір застави є розумним з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження, та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, запобігти встановленим ризикам кримінального провадження, тощо. 
У випадку внесення застави, на підозрюваного покладено обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України та визначені в ухвалі слідчого судді від 21.11.2025 р.

4. Мотиви суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 не ставить під сумнів висновок оскаржуваної ухвали щодо обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, а оскаржує доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та розмір застави, визначений слідчим суддею.
Відповідно, перегляд оскаржуваної ухвали здійснюється виключно в цій частині.

4.1. Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність ризиків.
Слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі встановив наявність чотирьох ризиків, наведених детективом у клопотанні, що передбачені п. п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В той же час, сторона захисту не погоджується з існуванням жодного із них.
Надаючи оцінку наявності існування ризику переховування, слідчим суддею були враховані, з чим погоджується і колегія суддів, відомості про офіційний дохід підозрюваного, який є достатнім для тривалого переховування від органу досудового розслідування та суду. При цьому, законодавчі обмеження щодо виїзду за кордон не виключають можливості перетину державного кордону поза офіційними пунктами пропуску. Крім того, стороною обвинувачення наразі перевіряється можлива причетність ОСОБА_7 до іншого епізоду злочинної діяльності, а саме - до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, яке стосується розтрати грошових коштів ДП «Чоразморшлях» у сумі 11 153 692,72 грн. та подальшої їх легалізації з переведенням з безготівкової форми у готівку. За таких обставин, колегія суддів при оцінці наявності цього ризику також враховує, що суворість передбаченого законом покарання, хоча і не може бути визначальним фактором, все ж є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування. 
За наведених обставин, доводи апеляційної скарги захисту про відсутність ризику переховування відхиляються.
Оцінюючи ризик знищення, приховування або спотворення документів, які мають істотне значення для обставин провадження, слідчий суддя правильно врахував відсутність у сторони обвинувачення документів, які б підтвердили або спростували той факт, що грошові кошти в сумі 13,5 млн. грн., якими ОСОБА_7 розраховувався за придбання виробничої будівлі з господарськими (допоміжними) спорудами, розташованої у смт. Олександрівка, м. Чорноморськ, були передані йому саме ОСОБА_15 та ОСОБА_13 . Також, стороною обвинувачення ще не віднайдено документи, які б підтвердили або спростували факт отримання ОСОБА_7 від ОСОБА_20 грошових коштів в сумі 15 млн. грн., сплачених за передачу до статутного капіталу ТОВ «Чорномор-Бризбуд» вищевказаної виробничої будівлі з господарськими (допоміжними) спорудами. 
Враховуючи, що досудове розслідування ще триває і сторона обвинувачення не завершила збирання доказів у провадженні, наведені обставини підтверджують існування вказаного ризику, з чим погоджується і колегія суддів.
Оцінюючи ризик незаконного впливу ОСОБА_7 на свідків та інших підозрюваних у провадженні, слідчий суддя врахував виявлене у телефоні ОСОБА_13 листування з абонентом « ОСОБА_21 » (ймовірно ОСОБА_7 ), яке стосується обговорення обставин досудового розслідування у даному провадженні та можливості виїзду за межі країни, що свідчить про підтримання комунікації між підозрюваними з використанням сторонніх засобів зв`язку. Крім того, наразі не встановлено місцезнаходження та не допитано у якості свідка директора ТОВ «Байкорп» ОСОБА_22 , який перебуває за межами України, що створює умови для можливого впливу на його процесуальну поведінку. 
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого суді про існування ризику незаконного впливу ОСОБА_7 на свідків та інших підозрюваних. 
Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити інкриміноване, слідчий суддя слушно взяв до уваги те, що ОСОБА_7 інкриміновано виведення та перетворення в готівку коштів у сумі 11 154 692,72 грн. із рахунків ТОВ «Байкорп», а також внесення об`єкта у статутний капітал ТОВ «Чорномор-Бризбуд» за отримання від ОСОБА_20 15 млн. грн. - тобто, легалізацію майна, одержаного злочинним шляхом. Окрім того, після вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень ОСОБА_7 ймовірно сприяв іншим особам у вчиненні аналогічних дій, пов`язаних з ухиленням від сплати податків, легалізацією незаконних коштів, переведенням їх з безготівкової форми у готівку, та з вчиненням фіктивних фінансових операцій. На переконання колегії суддів, наведені обставини свідчать про стійку кримінальну поведінку ОСОБА_7 , що проявляється не лише у вчинених ним діях, а й у сприянні іншим особам у вчиненні аналогічних правопорушень. Відтак, ризик вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення продовжує існувати.
Посилання сторони захисту на документальне непідтвердження встановлених ризиків спростовується матеріалами провадження та доказами, зібраними органом досудового розслідування, які у достатній мірі переконують колегію суддів у їх наявності.

4.2. Щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, ніж тримання під вартою.

За результатами розгляду клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що на цьому етапі провадження застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам провадження та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки наявність певних соціальних зв`язків підозрюваного за місцем його проживання в Україні, зокрема, роботи та родини, з урахуванням відомостей про його майновий стан, не є достатньо міцними, аби утримати від реалізації встановлених ризиків, зокрема, переховування. 
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо сторона обвинувачення доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ч. 1 ст. 184 КПК України).
Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема і ті, які визначені ч. 1 ст. 178 КПК України. 
За результатами розгляду клопотання слідчий суддя дійшов правильного висновку, що на цьому етапі провадження застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам, та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків. Крім того, в апеляційній скарзі захист не порушує питання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді поруки, особистого зобов`язання чи домашнього арешту, натомість, просить зменшити розмір застави, а відтак, колегія суддів не вдається до додаткової оцінки обставин, що стосуються вирішення даного питання.

4.3. Щодо доводів апеляційної скарги стосовно розміру застави.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги щодо непомірності для підозрюваного визначеного розміру застави, колегія суддів виходить з такого.
Положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на наступні критерії, які слід врахувати під час визначення розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, зокрема матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.
Як вбачається зі змісту клопотання, злочини, передбачені ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, у вчиненні яких ОСОБА_7 повідомлено про підозру, є особливо тяжкими. При цьому, злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, у відповідності до примітки ст. 45 КК України, відноситься до корупційних.
Згідно з абз. 2 Угоди про створення групи держав по боротьбі з корупцією (GRECO) від 05.05.1998 р., корупція являє собою величезну загрозу правовим нормам, демократії, правам людини, об`єктивності та соціальній справедливості, перешкоджає економічному розвиткові та ставить під загрозу стабільність демократичних інститутів. Випадки корупції, пов`язані з великими обсягами активів, які можуть складати значну частку ресурсів держави, ставлять під загрозу політичну стабільність і сталий розвиток цих держав. 
Відтак, корупція є однією з основних загроз національній безпеці, яка підриває фінансову систему, наслідками чого може бути втрата країною політичних та економічних позицій на міжнародній арені, погіршення її іміджу, міжнародна ізоляція, скорочення чи навіть повне припинення зовнішніх інвестицій. 
При визначенні ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 1 298 800 грн., слідчий суддя врахував, що з моменту застосування до підозрюваного попереднього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з альтернативною заставою в розмірі 3,5 млн. грн., визначеного ухвалою слідчого судді від 12.01.2026 р., та до цього часу підозрюваний коштів у визначеному вище розмірі не вніс. Більше того, він утримується під вартою вже більше чотирьох місяців.
Оцінюючи розмір визначеної слідчим суддею застави в контексті доводів апеляційної скарги про її непомірність, колегія суддів також враховує, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , пов`язані із заволодінням майном державного підприємства вартістю 59 717 000 грн. та розтратою коштів цього підприємства у сумі 11 149 505,36 грн., а отже, заподіяні державі збитки є досить значними.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисту про наявність у ОСОБА_7 утриманців - ОСОБА_11 , з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах, новонародженої у січні 2026 року дитини, та двох неповнолітніх дітей ОСОБА_11 , колегія суддів зазначає, що жодних доказів наведених обставин стороною захисту не надано.
Керуючись своїм внутрішнім переконанням, що сформовано на підставі досліджених матеріалів провадження, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 двох особливо тяжких злочинів, один з яких є корупційним (що в апеляційній скарзі не заперечується), доведеність існування чотирьох ризиків, виходячи з принципу збереження балансу інтересів сторін кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що визначена слідчим суддею застава у розмірі у розмірі 1 298 800 грн., з урахуванням зменшення її майже на 2,3 млн. грн.., з одного боку буде утримувати підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не перетворить обраний йому запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.
Наведене спростовує доводи захисту про неврахування слідчим суддею конкретних обставин даного провадження, особи підозрюваного та його майнового стану. Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для зміни визначеного слідчим суддею розміру застави.

5. Висновки суду. 

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити ухвалу без змін.
Враховуючи, що доводи апеляційної скарги про необхідність визначення іншого розміру застави, з посиланням на неповноту врахування слідчим суддею обставин даного кримінального провадження, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та відсутність ризиків, під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, у зв`язку з чим оскаржувана ухавала підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 369-372, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката  ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 09.03.2026 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                      ОСОБА_2 

судді           ОСОБА_3 

ОСОБА_4