ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/4023/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області (далі – ТУ ДСА в Волинській області) про визнання протиправними дій щодо видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 18 грудня 2025 року, обчисленої з розрахунку встановленого статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102,00 грн; зобов`язання видати довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, де суддівська винагорода має нараховуватися, виходячи з базового розміру посадового окладу судді, який працює на відповідній посаді, яку вона займала до звільнення у відставку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу із розрахунку на місяць для працездатних осіб, який визначений статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” станом 18 грудня 2025 року у розмірі 3028,00 грн; зобов`язання видати довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового розміру посадового окладу судді, який працює на відповідній посаді, яку вона займала до звільнення у відставку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу із розрахунку на місяць для працездатних осіб, який визначений статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2026 рік” станом 01 січня 2026 року у розмірі 3328,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є суддею у відставці на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 18 грудня 2025 року №2730/0/15-25 та з 19 грудня 2025 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області як утримувач довічного грошового утримання судді у відставці. В березні 2026 року позивач звернулася до ТУ ДСА в Волинській області із заявою про видачу довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці станом на 18 грудня 2025 року із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн та станом на 01 січня 2026 року із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3328,00 грн. Відповідач відмовив у видачі довідок з тих підстав, що згідно із Законами України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” та “Про Державний бюджет України на 2026 рік” для визначення базового розміру посадового окладу судді застосовується прожитковий мінімум у розмірі 2102,00 грн.
Позивач зауважила, що виплата суддівської винагороди регулюється приписами статті 130 Конституції України та статтею 135 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII “Про судоустрій і статус суддів” (далі - Закон України №1402-VIII), якою визначено базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року. Зміни до спеціального Закону №1402-VIII в цій частині не вносилися, а норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.
З урахуванням наведеного позивач просила позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.25-29). В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №200/14891; далі - Порядок №3-1). За приписами Порядку №3-1 підставою для надання довідки про винагороду працюючого судді, необхідної для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, є список, наданий органам, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, а не особисте звернення судді у відставці. Стосовно розрахунку розміру базового посадового окладу судді відповідач зазначив, що суди фінансуються згідно із затвердженими кошторисами і щомісячними розписами видатків у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Законами України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” та “Про Державний бюджет України на 2026 рік” обсяг видатків за КЕКВ 2113 “Суддівська винагорода” були затверджені у розмірі, який дозволяє виплачувати суддівську винагороду виходячи з базового посадового окладу судді, розрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді (2102,00 грн), а не іншої розрахункової величини. Положення статті 7 Законів України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” та “Про Державний бюджет України на 2026 рік” в частині визначення розрахункової величини для базового посадового окладу судді (2102,00 грн) є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому, застосовуючи їх для визначення посадового окладу позивача, територіальне управління діяло на законних підставах.
Інші заяви по суті справи сторони не подавали.
Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи сторін, суд встановив такі обставини.
Указом Президента України від 28 грудня 1999 року №1624/99 ОСОБА_1 призначена строком на п`ять років на посаду судді Ківерцівського районного суду Волинської області (а.с.11-12).
Постановою Верховної Ради України від 18 листопада 2004 року №2194-IV позивач обрана на посаду судді Ківерцівського районного суду Волинської області безстроково (а.с.13).
Рішенням Вищої ради правосуддя від 18 грудня 2025 року №2730/0/15-25 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Ківерцівського районного суду Волинської області у відставку (а.с.14-15).
Не є спірною та обставина, що в березні 2026 року позивач звернулася до ТУ ДСА в Волинській області із заявою про видачу їй довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: станом на 18 грудня 2025 року - із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн та станом на 01 січня 2026 року - із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3328,00 грн при обчисленні базового розміру посадового окладу судді.
Листом від 26 березня 2026 року №813/04-27 ТУ ДСА України в Волинській області повідомило позивача, що видати довідки не є можливим, оскільки Законом України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” та Законом України “Про Державний бюджет України на 2026 рік” для визначення базового розміру посадового окладу судді застосовується прожитковий мінімум у розмірі 2102,00 грн, про що свідчить затверджений штатний розпис на 01 січня 2025 року та на 01 січня 2026 року Ківерцівського районного суду Волинської області (а.с.17).
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Аналогічні положення закріплені частиною першою статті 135 Закону №1402-VIII, згідно з якою суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
За приписами частини другої статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Пунктом 1 частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII встановлено базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Натомість у статті 7 Закону України від 19 листопада 2024 року №4059-IX “Про Державний бюджет України на 2025 рік” (далі - Закон №4059-IX) установлено з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920,00 грн, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: працездатних осіб - 3028,00 грн; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102,00 грн.
Статтею 7 Закону України від 03 грудня 2025 року №4695-IX “Про Державний бюджет України на 2026 рік” (далі - Закон №4695-IX) установлено з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3209,00 грн, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: працездатних осіб - 3328,00 грн; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, посадового окладу прокурора окружної прокуратури, посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, - на рівні, встановленому для відповідного державного органу станом на 31 грудня 2025 року.
Таким чином, законами про Державний бюджет України (на 2025 та 2026 роки) для визначення базового розміру посадового окладу судді передбачена спеціальна розрахункова величина, розмір якої становить 2102,00 грн.
Однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.
Визначені Конституцією України та Законом №1402-VIII гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їхнього статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Відповідно до частини першої статті 142 Закону №1402-VIІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
Згідно з частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру суддівської винагороди, а розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, - від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року
Конституційний Суд України неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя (рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 03 червня 2013 року №3-рп/2013, від 04 грудня 2018 року №11-р/2018).
Відповідно до статті 1 Закону України від 05 жовтня 2000 року №2017-III “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” (далі - Закон №2017-III) державні соціальні стандарти - встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.
Державні соціальні стандарти і нормативи встановлюються з метою, зокрема, визначення механізму реалізації соціальних прав та державних соціальних гарантій громадян, визначених Конституцією України (положення статті 2 Закону №2017-III).
Згідно з приписами статті 6 Закону №2017-III базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового обслуговування, соціального захисту, культури, охорони здоров`я та освіти.
Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень урегульовано Законом України “Про прожитковий мінімум”.
Відповідно до статті 1 Закону України від 15 липня 1999 року №966-XIV “Про прожитковий мінімум” (далі - Закон №966-XIV) прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.
Зазначеною нормою Закону №966-XIV визначено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. Цим Законом судді не віднесені до окремої соціальної чи демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
Варто зауважити, що зміни до Закону №1402-VIІІ в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди, а також до Закону №966-XIV щодо визначення розміру прожиткового мінімуму в частині виокремлення суддів до соціальної демографічної групи населення, не вносилися. У той же час Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.
На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).
Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений розмір якого на 01 січня 2025 року становить 3028,00 грн, а на 01 січня 2026 року - 3328,00 грн (абзац четвертий частини першої статті 7 Закону №4059-IX, абзац четвертий частини першої статті 7 Закону №4695-IX) на іншу розрахункову величину - прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, є протиправною, адже без внесення змін до Закону №1402-VIII будь-які обмеження суддівської винагороди не можуть бути застосовані іншими нормативно-правовими актами.
При вирішенні спору суд враховує, що у постанові від 17 лютого 2026 року у справі №200/2309/25 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17 листопада 2025 року у справі №520/32171/24, у якій викладено правовий висновок про те, що для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік” та, відповідно, що з 01 січня 2024 року не відбулась зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а отже відсутні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачці як судді у відставці, та сформував такий:
у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік станом на 1 січня, а також зумовленим цим зростанням розміру суддівської винагороди, розрахунок якої здійснюється на основі прожиткового мінімуму, у суддів у відставці виникає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання;
для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік, та відповідно у разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 1 січня наявні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Застосовуючи указані висновки у розглядуваній справі, суд вважає, що відповідно до статті 135 Закону №1402-VIII позивач має право на отримання довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого станом на 01 січня 2025 року становить 3028,00 грн, а станом на 01 січня 2026 року - 3328,00 грн.
Відтак, дії відповідача щодо відмови позивачу у видачі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18 грудня 2025 року (на дату звільнення у відставку) та станом на 01 січня 2026 року (у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб) виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу із розрахунку на місяць для працездатних осіб, який визначений законами про Державний бюджет України на 2025 рік та 2026 рік (станом на 01 січня 2025 року - у розмірі 3028,00 грн та станом на 01 січня 2026 року - у розмірі 3328,00 грн), є протиправними.
З приводу покликання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24, то суд зауважує, що спір у названій справі стосувався оскарження дій Вищого адміністративного суду України щодо проведення неповного розрахунку при звільненні та виключенні зі штату суду судді за період з 27 грудня 2023 року до 08 лютого 2024 року й така справа не є подібною до розглядуваної.
За змістом пункту 2 розділу IІ Порядку №3-1 до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додаються, з-поміж іншого, довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду), видана судом, з якого суддя вийшов у відставку, з урахуванням суддівської винагороди (винагороди судді) судді, який працює на відповідній посаді.
Згідно з додатком 2 до Порядку №3-1 довідка має містити розмір винагороди діючого судді за відповідною посадою, який складається з: посадового окладу, доплати за вислугу років, доплати за науковий ступінь, доплати за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, щомісячної доплати відповідно до частини шостої статті 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”.
Порядок перерахунку щомісячного довічного грошового утримання унормований розділом IV Порядку №3-1, який визначає взаємодію органів Пенсійного фонду України, Державної судової адміністрації України - щодо суддів місцевих та апеляційних судів.
Відповідно до пункту 6 розділу IV Порядку №3-1 заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів та оформляється відповідно до вимог розділу III цього Порядку.
Відповідач як розпорядник бюджетних коштів видає довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за формою, установленою додатком 2 до Порядку №3-1. Натомість до моменту отримання належної довідки від відповідача в пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що прямо впливає на соціальне забезпечення та можливість отримання позивачем щомісячного довічного грошового утримання у більшому (належному) розмірі; неможливість здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання через дії (бездіяльність) органів, які задіяні у цьому ланцюгу, ставить під сумнів дотримання принципу “належного врядування”.
З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку, що для належного та ефективного поновлення порушеного права позивача позов належить задовольнити у спосіб визнання протиправними дій ТУ ДСА в Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у видачі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18 грудня 2025 року та станом на 01 січня 2026 року з урахуванням для обчислення базового розміру посадового окладу судді розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який визначений абзацом четвертим частини першої статті 7 Закону №4059-IX станом на 01 січня 2025 року у розмірі 3028,00 грн та абзацом четвертим частини першої статті 7 Закону №4695-IX станом на 01 січня 2026 року у розмірі 3328,00 грн; зобов`язання відповідача видати позивачу довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18 грудня 2025 року та станом на 01 січня 2026 року, у яких обчислення базового розміру посадового окладу судді здійснити згідно з частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року у розмірі 3028,00 грн, встановленому абзацом четвертим частини першої статті 7 Закону №4059-IX, та з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2026 року у розмірі 3328,00 грн, встановленому абзацом четвертим частини першої статті 7 Закону №4695-IX, відповідно.
У зв`язку із відсутністю документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області (43000, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Сенаторки Левчанівської, будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи 26276277) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у видачі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18 грудня 2025 року та станом на 01 січня 2026 року з урахуванням для обчислення базового розміру посадового окладу судді прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який визначений абзацом четвертим частини першої статті 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” станом на 01 січня 2025 року у розмірі 3028,00 грн та абзацом четвертим частини першої статті 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2026 рік” станом на 01 січня 2026 у розмірі 3328,00 грн.
Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області видати ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18 грудня 2025 року та станом на 01 січня 2026 року, у яких визначення базового розміру посадового окладу судді здійснити згідно з частиною третьою статті 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року у розмірі 3028,00 грн, встановленому абзацом четвертим частини першої статті 7 Закону України “Про Державний бюджет на 2025 рік”, та з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2026 року у розмірі 3328,00 грн, встановленому абзацом четвертим частини першої статті 7 Закону України “Про Державний бюджет на 2026 рік”, відповідно.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк