Справа № 344/6261/26
Провадження № 1-кп/344/964/26

В И Р О К 
І м е н е м У к р а ї н и 

19 травня 2026 року м. Івано-Франківськ 

Івано-Франківський міськийсуд Івано-Франківської області в складі: 
головуючого-судді ОСОБА_1 , 
з участю секретаря судового засідання  ОСОБА_2 ,
прокурорів  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
ОСОБА_5 , 
обвинуваченого ОСОБА_6 , 
захисника ОСОБА_7 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мислів Калуського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючогоза адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, військовослужбовця, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше судимого: 14 квітня 2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 4 ст. 402 КК України до 5 років позбавлення волі та звільненого на підставі ст. 75 КК України із випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік, РНОКПП НОМЕР_1 , 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, - 

в с т а н о в и в : 
ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем не з`явився вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненого в умовах воєнного стану, за наступних обставин. 
Так, солдат ОСОБА_6 , будучи обізнаним із вимогами законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 11 березня 2024 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу з відпустки без поважних причин до розташування військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував поза розташуванням даної військової частини до 09 год. 00 хв 19 грудня 2024 року (моменту прибуття до військової частини НОМЕР_3 , що за адресою: АДРЕСА_3 ), проводячи службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його із проходженням військової служби. 
Також, ОСОБА_6 , будучи обізнаним із вимогами законодавства, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 16 вересня 2025 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу без поважних причин з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_3 НГУ ( АДРЕСА_3 ) та незаконно, без поважних причин, перебував поза розташуванням даної військової частини до 09 год. 00 хв. 22 вересня 2025 року (моменту прибуття до військової частини НОМЕР_3 , що за адресою: АДРЕСА_3 ), проводячи службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його із проходженням військової служби. 
Крім цього, ОСОБА_6 , будучи обізнаним із вимогами законодавства, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 10 листопада 2025 року приблизно о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу без поважних причин зі звільнення до розташування військової частини НОМЕР_3 НГУ ( АДРЕСА_3 ) та незаконно, без поважних причин, перебував поза розташуванням даної військової частини до 14 год. 00 хв. 19 січня 2026 року (моменту прибуття до П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківськ) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що знаходиться за адресою: Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 6), проводячи службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його із проходженням військової служби. 
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю та беззастережно, не оспорюючижодних обставин, які викладені в обвинувальному акті, а також кваліфікацію його дій суду пояснив, що 11 березня 2024 року він вчасно не з?явився на військову службу з відпустки і до 19 грудня 2024 року перебував вдома. Він не хотів повертатися, гуляв, на лікуванні не був. Після чого він добровільно повернувся до військової частини. Крім цього, 16 вересня 2025 року він без дозволу командира не вийшов з відпустки, бо запив і не поїхав. До 22 вересня 2025 року перебував вдома, проводив час на власний розсуд. На лікуванні не перебував. Після чого він добровільно повернувся до військової частини. Також, 10 листопада 2025 року він вчасно не з?явився до військової частини після звільнення і до 19 січня 2026 року перебував вдома. На військовій службі не був без поважних причин. Тоді він добровільно з`явився у військову частину, однак його відправили до слідчого. Йому було відомо, що за ці дії передбачено кримінальну відповідальність. До вчиненого ставиться негативно, щиро кається. Просив суворо не карати. 
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самим обвинуваченим. Суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого  ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану. 
Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправленнята попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. 
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами; дані про особу винного; його вік; стан здоров`я та його майновий стан; він одружений; має на утриманні двох малолітніх дітей 2023 та 2026 років народження; на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває; за місцем служби характеризується негативно, а також те, що ОСОБА_6 раніше судимий вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2025 року за ч. 4 ст. 402 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та звільненого на підставі ст. 75 КК України із випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік. 
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини і щире каяття. 
Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочинів повторно та рецидив злочинів. 
Крім цього, з досудової доповіді Калуського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області про обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається високий рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та високий рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, що на думку органу пробації свідчить про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. 
Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив на підставі ст. 71 КК України призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, обвинуваченого, який просив суворо не карати та його захисника, який просив застосувати положення ст.ст. 69, 75 КК України, суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами. 
Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу. 
Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. 
В той же час ОСОБА_6 , який засуджений вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2025 року за ч. 4 ст. 402 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, - покарання не відбув та вчинив нове кримінальне правопорушення, тобто після постановлення попереднього вироку, тому суд вважає, що остаточне покарання йому слід визначитиз урахуванням вимог ст.ст. 71, 72 та 78 КК України. Зокрема, до покарання, призначеного за даним вироком, слід частково приєднати не відбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2025 року. 
Крім цього, суд зазначає, що положення ст.ст. 69 і 75 КК України у випадку засудження особи за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого зокрема ст. 407 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану, - не застосовуються. 
Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати та речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні. 
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд – 
у х в а л и в : 
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п?ять) років. 
На підставі ст.ст. 71, 78 Кримінального кодексу України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2025 року, та визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 (один) місяць. 
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 20 січня 2026 року. 
Відповідно до ст. 72 Кримінального кодексу України в строк відбуття покарання ОСОБА_6 зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 20 січня 2026 року до дня набрання вироком суду законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін. 
Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію. 

Головуючий-суддя ОСОБА_8