КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 381/635/26 Головуючий у суді першої інстанції - Самуха В.О.
Номер провадження № 22-ц/824/8989/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря - Марченко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2026 року, постановлену під головуванням судді Самухи В.О., у місті Фастів, у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійним договору та відновлення становища, що існувало до порушення,-
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2026 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійним договору та відновлення становища, що існувало до порушення.
У позові зазначено, що 26 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 053-2902/840-0837 на суму 80 000 доларів.
Виконання зазначеного вище кредитного договору було забезпечено договорами поруки, укладеними з ОСОБА_1 - № 053-2902/840-0837-Р/1 зі змінами згідно з додатковою угодою від 27 липня 2009 року та договором поруки без номеру від 15 березня 2011 року.
Обов`язки боржника за вказаним вище кредитним договором не були виконані належним чином, внаслідок чого заборгованість стягнена в судовому порядку з боржника та поручителя.
Разом із тим, вказано, що поручитель вже після порушення боржником умов щодо здійснення періодичних платежів за кредитним договором та направлення на його адресу вимоги про усунення порушення, здійснив відчуження належної йому земельної ділянки з кадастровим номером 3224986200:01:002:0180, уклавши 27 серпня 2012 року договір дарування земельної ділянки, обдарованим за яким є ОСОБА_3 ..
Позивач вважає, що зазначений договір укладено з метою ухилення від виконання зобов`язань за кредитним договором та приховування майна, на яке може бути звернутим стягнення, цей договір має бути визнаним судом недійсним, реєстрація права власності за обдарованим має бути скасована, а земельна ділянка - має бути повернута у власність ОСОБА_1 ..
Разом із позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої АТ «Універсал Банк» просило суд накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 3224986200:01:002:0180.
Зі змісту цієї заяви вбачається, що позивач, посилаючись на ризики можливого відчуження земельної ділянки ОСОБА_3 , стверджує про існування ризиків подальшого утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову та просить накласти арешт на спірну земельну ділянку.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2026 року заяву АТ «Універсал Банк» про вжиття заходів забезпечення позову - задоволено. Застосовано заходи забезпечення позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0739 га, з кадастровим номером 3224986200:01:002:0180, належну ОСОБА_3 на підставі договору дарування земельної ділянки, серія та номер 2070 від 27 серпня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області Сушановою Т.В.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить суд скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити АТ «Універсал Банк» про забезпечення позову - залишити без задоволення.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що накладення арешту на земельну ділянку є необґрунтованим, передчасним та таким, що здійснено без належного з`ясування всіх обставин справи. Зокрема, зазначає про відсутність ризиків відчуження чи передачі земельної ділянки у користування іншим особам, а також про відсутність достатніх підстав для застосування такого заходу забезпечення позову. 
Крім того, вказує, що судом не було враховано обставини смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька - ОСОБА_3 
15 квітня 2026 року на адресу апеляційного суду від представника АТ «Універсал Банк» - Задорожного А.Г. надійшов відзив, відповідно до якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Заперечуючи проти доводів, викладених у апеляційній скарзі вказує, що відсутні підстави вважати, що вжиті судом заходи забезпечення позову є передчасними.
Крім того, вказує, що арешт накладено на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_3 , тоді як апеляційну скаргу подано ОСОБА_1 , при цьому у скарзі не зазначено, яке саме право чи охоронюваний законом інтерес останнього порушено оскаржуваною ухвалою. 
За таких обставин підстави вважати, що ухвалою суду порушено права апелянта, відсутні. Крім того, накладення арешту на майно як захід забезпечення позову не позбавляє власника права користування майном та спрямоване на збереження предмета спору і забезпечення ефективного захисту прав та інтересів сторін та інших осіб, які можуть набувати права щодо спірного майна.
09 червня 2026 року на адресу апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за відсутності апелянта та його представника. 
Представник позивача у справі АТ «Універсал Банк», Задорожний А.Г. при апеляційному розгляді справи заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити її без задоволення, оскільки доводи, на які посилається апелянт не спростовують висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі суду. Вважає судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального права та з дотримання норм процесуального законодавства, тому просив залишити його без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу зазначив, що до позовної заяви долучені документи, які підтверджують належність спірної земельної ділянки відповідачу ОСОБА_3 та отримання ним цієї земельної ділянки після укладення договору дарування з ОСОБА_1 .. Зазначений договір дарування земельної ділянки оспорюється позивачем.
Міськрайонний суд вирішуючи подану заяву про забезпечення позову погодився з доводами позивача, що відчуження земельної ділянки відповідачем може істотно ускладнити виконання рішення суду про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки попередньому власнику.
В цьому випадку суд першої інстанції зауважив, що однією з позовних вимог є вимога про застосування реституції, яка в свою чергу є застосовною виключно до сторони договору і, у випадку відчуження спірної земельної ділянки іншій особі, застосування реституції виявиться неможливим, навіть за наявності рішення суду про повернення земельної ділянки.
На підставі викладеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення заяви АТ «Універсал Банк» про вжиття заходів забезпечення позову.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Встановлено, що АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання недійним договору та відновлення становища, що існувало до порушення (повернення сторін у попередній стан), у якому просить суд: визнати недійсним Договір дарування земельної ділянки кадастровий номер 3224986200:01:002:0180 від 27 серпня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_3 (обдарований), посвідчений приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області Сушановою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2070; скасувати/припинити державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер 3224986200:01:002:0180, проведену на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 65149893 від 17 жовтня 2022 року 12:35:14, Демченко С.А., Томашівська сільська рада, Київська обл.; поновити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 3224986200:01:002:0180 та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Представник АТ «Універсал Банк» - Задорожний А.Г. звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову вказав, що 26 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 053-2902/840-0837 на суму 80 000 доларів.
Виконання зазначеного вище кредитного договору було забезпечено договорами поруки, укладеними з ОСОБА_1 - № 053-2902/840-0837-Р/1 зі змінами згідно з додатковою угодою від 27 липня 2009 року та договором поруки без номеру від 15 березня 2011 року.
Обов`язки боржника за вказаним вище кредитним договором не були виконані належним чином, внаслідок чого заборгованість стягнена в судовому порядку з боржника та поручителя.
Разом із тим, вказано, що поручитель вже після порушення боржником умов щодо здійснення періодичних платежів за кредитним договором та направлення на його адресу вимоги про усунення порушення, здійснив відчуження належної йому земельної ділянки з кадастровим номером 3224986200:01:002:0180, уклавши 27 серпня 2012 року договір дарування земельної ділянки, обдарованим за яким є ОСОБА_3 ..
Позивач вважає, що зазначений договір укладено з метою ухилення від виконання зобов`язань за кредитним договором та приховування майна, на яке може бути звернутим стягнення, цей договір має бути визнаним судом недійсним, реєстрація права власності за обдарованим має бути скасована, а земельна ділянка - має бути повернута у власність ОСОБА_1 ..
На підставі викладеного посилається на те, що існують ризики можливого відчуження земельної ділянки ОСОБА_3 та стверджує про існування ризиків подальшого утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову, тому просив накласти арешт на спірну земельну ділянку.
У даному випадку ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2026 року вжито заходи забезпечення позову щодо земельної ділянки площею 0,0739 га, з кадастровим номером 3224986200:01:002:0180, належну ОСОБА_3 на підставі договору дарування земельної ділянки, серія та номер 2070 від 27 серпня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області Сушановою Т.В.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Таким чином, постановляючи ухвалу суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, повністю дотримався вимог ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України та положень постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".
Встановлено, що між сторонами виник спір щодо визнання недійним договору дарування земельної ділянки кадастровий номер 3224986200:01:002:0180 від 27 серпня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_3 та відновлення становища, що існувало до порушення(повернення сторін у попередній стан).
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши суть спору, що виник між сторонами, можливість реальної загрози невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність оскаржуваного виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, правильно прийшов до висновку про обґрунтованість заяви, оскільки між сторонами дійсно існує спір, який перебуває на розгляді у суді, а спірне нерухоме майно, щодо якого накладено арешт, є предметом спору.
Апеляційний суд критично оцінює доводи, викладені в апеляційній скарзі про відсутність ризиків відчуження чи передачі земельної ділянки у користування іншим особам, а також про відсутність достатніх підстав для застосування такого заходу забезпечення позову, оскільки підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.
На підставі викладеного, враховуючи зміст позовних вимог, предмет спору та ціну позову, колегія суддів вважає, що захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та відповідає вимогам ст. 150 ЦПК України.
Забезпечення позову у даній справі є пропорційним та відповідає меті застосування заходів забезпечення, свідчить про дотримання справедливого балансу інтересів сторін спору.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.
Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
Слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки спірне майно фактично перебуває у володінні останнього, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення поданої заяви про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно.
Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а заявлені заходи забезпечення позову в повній мірі відповідають обставинам справи.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2026 року, залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови виготовлено 11 червня 2026 року.

Головуючий суддя: М.А.Яворський
Судді : Т.Ц.Кашперська
В.О. Фінагеєв