Справа №: 398/903/26	

провадження №: 2/398/2071/26
РІШЕННЯ
Іменем України 
"02" червня 2026 р. м.Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області 
у складі головуючого судді Голосеніної Т.В.
за участю секретаря судового засідання - Шаповал І.Ф. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у м.Олександрія цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ: 
ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.10.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір про надання споживчого кредиту №3024040, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом на інших платежів та можливих штрафних санкцій. ТОВ «Авентус Україна», зі свого боку, умови кредитного договору виконав, надав відповідачу кредит в розмірі 15000 грн. шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 , проте, відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Авентус Україна» не виконав. 
30.04.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №ККАУ-30042021, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором, який укладено з ОСОБА_1 . На момент укладення договору про відступлення прав вимоги заборгованість відповідача за кредитним договором склала 49200,50 грн., з яких – 15000 грн. заборгованість за сумою кредиту, 34200 грн. заборгованість за відсотками по кредиту. На адресу відповідача позивачем скеровано претензію про погашення кредитної заборгованості, проте відповідач, на час звернення до суду з позовною заявою, суму заборгованості за кредитним договором не сплатив.
Просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №3024040 від 07.10.2020 року в розмірі 49200 грн. та судові витрати в розмірі 10622,40 грн., з яких 2622,40 грн. сума сплаченого судового збору, 8000 грн. витрати на правничу допомогу.
Ухвалою судді Олександрійського районного суду Кіровоградської області від 12.03.2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.
У судове засідання представник позивача ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", не з`явився подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву, відповідно до якої зазначив, що з позовними вимогами він не згоден в повному обсязі та просить застосувати строки позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду 13.02.2026 року, а кінцевим терміном повернення коштів, відповідно до кредитного договору, визначено 06.11.2020 року. Перебіг позовної давності за вимогами розпочався 07.11.2020 року та складає три роки, тобто закінчився у листопаді 2023 року. Також позивач зазначив, що він є військовослужбовцем та на даний час проходиться військову службу у в/ НОМЕР_2 . 
Просить у задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з пропуском строків позовної давності, судові витрати позивача залишити за позивачем.
При розгляді зазначеної справи суд не застосовує приписи п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України щодо обов`язкового зупинення провадження у справі, оскільки суд розцінює процесуальну поведінку відповідача у справі як бажання розглянути справу по суті, що відповідає позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 15.08.2023 року №174/760/21.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.
За таких обставин, згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 07.10.2020 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 укладено договір №3024040 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» надала відповідачу кредит в розмірі 15000 грн. (п.1.3 договору). 
Пунктом 1.4 договору зазначено, що строк кредитування 30 днів. Дата повернення кредиту вказується у Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього договору.
Пунктом 1.5 зазначено, що тип процентної ставки – фіксований. Процентна ставка становить: 1,62% - занижена в день від суми кредиту, застосовується у межах строку кредитування, зазначеного у п.1.4 договору (без пролонгації), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідкують за датою закінчення строку кредитування;
Стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредиту застосовується у межах строку кредитування, якщо споживач не виконав умови, зазначені у пп.1.5.1 договору для застосування заниженої ставки та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку кредитування, відповідно до п.4.1-4.6 договору та у межах періоду прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виконання прострочення.
Пунктом 2.1 договору зазначено, що кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 .
Відповідно до Додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту №3024040 від 07.10.2020 року, який є графіком платежі зазначено, що дата повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків – 06.11.2020 року, сума нарахованих відсотків складає 7267,50 грн., разом до оплати – 22267,50 грн.
Відповідно до п.9.6 договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається підписаним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора.
Згідно довідки про ідентифікацію ОСОБА_1 підписав електронним підписом, створеним шляхом використання клієнтом одноразового ідентифікатора, який створено автоматично на веб-сайті товариства та направлено клієнту на його номер телефону, який повідомлено клієнтом в ІКС товариства та вказаний у договорі. 
Договір підписано відповідачем 07.10.2020 року о 14:04:56 одноразовим ідентифікатором А150380, який направлено на номер телефону відповідача НОМЕР_3 .
Відповідно до листа ТОВ «Вей Фор Пей» від 16.12.2025 року зазначено, що 07.10.2020 року перерахована сума 15000 грн., маска карти НОМЕР_4 , код авторизації Cardrc, номер транзакції в системі -11272842.
Окрім цього, факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується листом АТ «Універсал Банк» від 01.04.2026 року, відповідно до якого зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 банком емітовано банківську картку № НОМЕР_5 та 07.10.2020 року здійснена успішна транзакція на зазначену банківську картку в розмірі 15000 грн.
В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно положень ст. ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.
Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ст. 639 ЦК України).
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Частиною 1ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Згідно ст. 629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
В силу п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , маючи намір отримати в позику грошові кошти, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна», пройшов реєстрацію на офіційному веб-сайті товариства. Під час здійснення реєстрації відповідач створив особистий кабінет та надав всі особисті дані (ПІБ, дані паспорта, РНОКПП, номер мобільного телефону, електронну пошту, місце реєстрації), чим фактично надав згоду на обробку персональних даних.
Для безпосереднього оформлення кредиту відповідач обрав бажану суму кредиту, строк кредитування, самостійно вніс номер банківської картки та підтвердив, що ознайомлений з паспортом споживчого кредиту та Договором про надання споживчого кредиту №3024040 підписавши його одноразовим ідентифікатором «А150380».
Таким чином, у судовому засіданні знайшов підтвердження факт перерахування коштів від ТОВ «Авентус Україна» на картковий рахунок відповідача.
Однак, відповідач свої зобов`язання щодо його повернення належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Доказів, які б спростовували вказані обставини, відповідач суду не надав.
30.04.2021 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги №ККАУ-30042021, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №ККАУ-30042021 від 30.04.2021 року ТОВ ФК «Кредит Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором №3024040 від 07.10.2020 року, який укладено з ОСОБА_1 загальна сума заборгованості складає 49200 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит Капітал" заборгованість за кредитним договором №3024040 від 07.10.2020 року. 
Водночас, суд не погоджується з розрахунком представника позивача щодо нарахування відсотків. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 у справі справа №444/9519/12 виклала правову позицію щодо змісту понять «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання», які згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Згідно з умовами договору сторонами визначено строк кредитування (термін платежу) 30 днів, тобто до 06.11.2020 року.
Доказів того, що в подальшому сторонами було укладено Додаткові угоди до Договору про надання споживчого кредиту матеріали справи не містять.
Відповідно до п.4.1 договору зазначено, що строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2-4.5 договору.
Тобто, сторони погодили порядок і строки повернення кредиту, загальну вартість позики, порядок її повернення та відповідальність за порушення умов цього договору.
Відтак, у термін до 06.11.2020 року відповідач мав, зокрема, повернути позивачеві позику і сплатити проценти за користування позикою.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 по справі № 723/304/16-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі № 638/13683/15-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, тобто дана судова практика є сталою.
Так, згідно графіку платежів, який є невід`ємноючастиною до договору про надання споживчого кредиту №3024040 від 07.10.2020 року, дата повернення кредиту та сплати процентів – 06.11.2020 року, сума позики 15000,00 грн., плата за користування позикою складає 7267,50 грн., заборгованість за договором позики 22267,50 грн.
Саме такий розрахунок обчислення загальної вартості позики доводився до відома відповідача.
У постанові від 05.04.2023 в справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого в постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 та підтвердженого в постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 і уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 Цивільного кодексу України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 Цивільного кодексу України) у розмірі, визначеному законом або договором.
За таких обставин, надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін, оскільки на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України.
Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат.verba chartarum fortius accipiunt ur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
У даній справі умови договору щодо сплати процентів до повного погашення заборгованості розташовані в розділі договору, який регулює порядок нарахування процентів , порядок зміни процентів, тобто правомірну поведінку сторін.
При цьому, вказаний договір також містить окремий розділ, що регулює відповідальність позичальника.
Таким чином, вказані умови договору суд не може розцінити як нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування.
З розрахунку заборгованості за даним договором, наданого позивачем, слідує, що проценти за користування кредитом відповідачу нараховані також і після встановленого строку користування ним.
Доказів того, що в подальшому, після 06.11.2020 року сторонами було укладено додаткові угоди щодо продовження строку користування позикою матеріали справи не містять.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Нарахування позивачем відсотків за договором про надання споживчого кредиту №3024040 від 07.10.2020 року в розмірі 34200 грн., є несправедливим, оскільки перевищує суму позики, розмір загальної вартості кредиту та не узгоджується з сумою відсотків, яка доведена до відома споживача та погоджена сторонами.
Відомості про нарахування позивачем процентів за порушення умов договору відповідно до статті 625 ЦК України у матеріалах справи відсутні.
Проаналізувавши умови договору позики, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за відсотками за договором позики за період з 07.10.2020 року (дата укладення договору) по 06.11.2020 року (термін платежу) в сумі 7267,50 грн.
Щодо застосування до позовних вимог строків позовної давності суд зазначає наступне.
Позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).
Загальний строк позовної давності – три роки (ст.257 ЦК України).
Відповідно до вимог чинного законодавства у період з 02.04.2020 року до 04.09.2025 року перебіг строку позовної давності було зупинено.
Так, згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України перебіг строку позовної давності було зупинено на строк з 02.04.2020 року по 30.06.2023 року через дію карантинних обмежень.
В період з 17.03.2022 року до 29.01.2024 року строк позовної давності зупинено на підставі п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, на період дії воєнного стану та оскільки воєнний стан в Україні було неодноразово продовжено, автоматично продовжувалася зупинка строків позовної давності.
Відповідно до ЗУ №4434-ІХ від 14.05.2025 року «Про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення ЦК України щодо поновлення перебігу позовної давності», який набрав чинності 04.09.2025 року, строки позовної давності поновлено.
Таким чином, заява відповідача щодо застосування до спірних правовідносин строківпозовної давності не заслуговують на увагу.
На підставі викладеного, оскільки ОСОБА_1 не виконав умови укладеного договору про надання споживчого кредиту №3024040 від 07.10.2020 року та не сплатив суму заборгованості в добровільному порядку, позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит Капітал» підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 22267,50 грн., яка складається з: 15000,00 грн. - суми позики, 7267,50 грн. - відсотків за користування позикою.
При вирішенні питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так, згідно платіжної інструкції № 8778 від 10.02.2026 року позивачем було сплачено 2662,40 грн. судового збору.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав: Договір про надання правничої допомоги від 01.07.2025 року №0107, акт №489 наданих послуг правничої допомоги від 13.02.2026, детальний опис наданих послуг до акту №489, відповідно до якого гонорар адвоката Усенко М.І. за надані ним послуги становить 8000,00 грн. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню :
- судовий збір в розмірі 1204,98 грн. (22267,50 / 49200 х 2662,40);
- витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3620,73 грн. (22267,50 / 49200 х 8000,00).
Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 141, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд -
Керуючись ст. ст. ст. 12, 77, 78, 81, 137, 141-142, 206, 263, 265, 280, 281, 430 ЦПК України України; ст. ст. 526, 530, 1048, 1050 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", ЄДРПОУ 35234236, заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №3024040 від 07.10.2020 року в сумі 22267 (двадцять дві тисячі двісті шістдесят сім) грн. 50 коп., з яких – 15000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7267,50 грн. заборгованість за відсотками по кредиту.
У задоволенні іншої частини вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", ЄДРПОУ 35234236, суму сплаченого судового збору 1204,98 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3620,73 грн., а всього 4825 (чотири тисячі вісімсот двадцять п`ять) грн. 71 коп.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", місцезнаходження за адресою: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів, Львівська область, ЄДРПОУ 35234236;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.В.Голосеніна