Справа № 755/8015/26
№ 1-кп/755/1298/26
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" червня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026100040000858 від 11.04.2026 року, за обвинуваченням  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, працюючого неофіційно у медичній установі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 11.04.2026 року, в період часу з 13 години 30 хвилин до 20 години 20 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, зайшов до приміщення загального коридору, що знаходиться на дев`ятому поверсі у другому під`їзді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, та обрав об`єктом своїх злочинних посягань електросамокат марки "Segwey" моделі "Ninebot", вартістю 5 657,12 гривень, який належить ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідувань час, але не пізніше 20 години 20 хвилин, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, взяв вищевказаний електросамокат марки "Segwey", моделі "Ninebot", вийшов з приміщення тамбуру, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди потерпілій на суму 5 657,12 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив обставини кримінального правопорушення та показав, що 11.04.2026 року, ближче до вечора, він перебував у гостях у свого знайомого, а коли повертався, то побачив на дев`ятому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_3, електросамокат, який викрав, а в подальшому, його було затримано господарем електросамокату, а потім, працівниками поліції, яким він надав визнавальні показання.Зокрема, показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, розуміє, що його дії були умисними та незаконними, у скоєному щиро каявся, жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде і йому дуже соромно, зокрема, викрадене ним майно було вилучене працівниками поліції.
Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.04.2026 року; протоколів огляду місця події від 11.04.2026 року; постанов про визнання та передачу речових доказів від 22.05.2026 року; постанови про визнання речових доказів від 11.04.2026 року; висновку експерта № СЕ-19/111-26/25265-АВ від 21.05.2026 року; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.04.2026 року, а також, матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими доказами.
Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 185 КК України.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, у скоєному щиро розкаявся, вину визнав повністю, раніше не судимий, цивільний позов не заявлено.
Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого (щиро каявся, вину визнав повністю, раніше не судимий), наявності пом`якшуючої обставини, зокрема, прокурор прохала призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане із позбавленням волі, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України. 
Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 100, 124, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4  визнати винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту скасувати.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-26/25265-АВ від 21.05.2026 року в розмірі 2 888 гривень 16 копійок.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: набори ниток, шкіряні черевики, чорну сукню з вишивкою, жилетку, плетену кофтину, набір для швейної машинки, які поміщено до спец. пакету з пломбою Н46667718, що були вилучені у приміщенні загального коридору житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , що передано під зберігальну розписку ОСОБА_7 - залишити в останньої;
- дитячий велосипед з написом «KIDS», опломбовано наліпкою NPU 2287422 та дитячий самокат «SCOOTER», опломбовано наліпкою з написом NPU 2287423, які були вилучені у приміщенні загального коридору житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , що передані під зберігальну розписку ОСОБА_8 - залишити в останнього;
- електросамокат марки «Segwey», моделі «Ninebot», який опломбовано спеціальною клейкою наліпкою NPU2287421 та переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві - повернути потерпілій ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинувачен ому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя