Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року Справа№200/1706/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Розумовський Олександр Сергійович (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в інтересах ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців,15) про визнання дій протиправними щодо не зарахування до страхового та спеціального стажу для обчислення пенсії за віком періодів роботи з 15.08.1987 по 28.02.1994, 29.09.1994 по 23.02.1997, 25.11.2003 по 08.01.2004; визнання протиправним та скасування рішення від 12.02.2026 № 2046500260 в частині вимови у зарахуванні до страхового та спеціального періодів стажу роботи 15.08.1987 по 28.02.1994, з 29.09.1994 по 23.02.1997 та з 25.11.2003 по 08.01.2004; зобов`язання зарахувати періоди роботи з 15.08.1987 по 28.02.1994 в Восьмирічній школі № 4 міста Костянтинівка Донецької області на посаді вчителя початкових класів, з 29.09.1994 по 23.02.1997 в Костянтинівському металургійному заводі імені Фрунзе на посаді вихователя, період виплати допомоги по безробіттю у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-III у Костянтинівському міському центрі зайнятості з 25.11.2003 по 08.01.2004. 
На підтвердження сплати судового збору у розмірі 7454,72 грн надана квитанція від 09.03.2026.
Ухвалою суду від 11.03.2026 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надано відзив в якому зазначено, що за результатом розгляду заяви від 03.02.2026 управлінням обраховано страховий стаж - 37 років 9 місяців 28 днів, в тому числі стаж роботи по спеціальності — 1 рік 5 місяців 8 днів (станом на 11.10.2017).
Відповідно до п. е) ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та з врахуванням п. 2-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку та за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (постанова КМУ від 04.11.1993 № 909), станом на 11.10.2017 - не менше 26 років 6 місяців.
До спеціального та страхового стажу не враховано період роботи з 15.08.1987 по 28.02.1994, оскільки відсутній запис про зміну назви закладу, чим порушено п.2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 №110. Зауважує, що згідно запису № 1 трудової книжки позивача НОМЕР_3 від 18.08.1987 ОСОБА_1 була прийнята на посаду вчителя початкових класів до восьмилітньої школи № 4 міста Костянтинівка Донецької області, а вже згідно запису за № 2 була звільнена з вищезазначеної посади у початковій школі № 4 міста Костянтинівка Донецької області. Згідно пункту 2.15. Інструкції 58 - якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.
До стажу роботи по спеціальності не враховано період роботи з 29.09.1994 по 23.02.1997, оскільки відсутні відомості про належність дитячого садка Костянтинівського металургійного заводу імені Фрунзе до закладів освіти.
До страхового стажу не враховано період виплати допомоги по безробіттю з 25.11.2003 по 08.01.2004, оскільки підставою припинення виплати зазначено наказ № НТ030827 від 28.08.2003 (про призначення виплати), період виплати допомоги по безробіттю потребує уточнення. Зазначає, що позивач повинен надати уточнюючу довідку про періоди виплат допомоги по безробіттю за вищезгаданий період.
З огляду на зазначене, у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. е) ст. 55 Закону № 1058 відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідної кількості спеціального стажу за вислугою років станом на 11.10.2017.
Просив відмовити у задоволені позовних вимог.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на виконання вимог ухвали суду від 11.03.2026 надані матеріали пенсійної справи.
26 березня 2026 року позивачем подана заява про доповнення підстав позову та збільшення (зменшення) позовних вимог. В обґрунтування зазначено, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Вважає безпідставною відмову у не зарахуванні до страхового стажу періодів з 15.08.1987 по 28.02.1994, з 29.09.1994 по 23.02.1997 оскільки в трудовій книжці наявні записи про роботу в цей період.
Повідомлено, що на адвокатський запит Управлінням освіти Костянтинівської міської ради надана відповідь № 373/01-30 від 19.03.2026 яка підтверджує роботу ОСОБА_2 (Дадики) в закладах освіти. 
На адвокатський запит Костянтинівським міським центром зайнятості в листі від 20.03.2026 № 10/45/01-35-26 повідомлено про те, що відсутня можливість підтвердити перебування ОСОБА_1 на обліку в Костянтинівському міському центрі зайнятості у зв`язку із тим, що Костянтинівська міська територіальна громада Краматорського району Донецької області включена до території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, доступ до архіву відсутній.
Позивач, зауважує, що трудова книжка ОСОБА_1 є єдиним документом, що підтверджує трудову діяльність у дитячому садку Костянтинівського металургійного заводу імені Фрунзе, який був перейменований ВАТ «Костянтинівський металургійний завод» у період з 29.09.1994 по 23.02.1997, який знаходився у місті Костянтинівка, Донецької області та перебування у Костянтинівському центрі зайнятості з 25.11.2003 по 08.01.2004.
Правова позиція щодо пріоритетності записів трудової книжки неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, в яких зазначено, що належним доказом трудового стажу є записи у трудовій книжці, а недоліки ведення первинної документації роботодавцем не можуть покладатися на працівника. Вважає, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області у зарахуванні вищевказаних періодів до страхового стажу є необґрунтованою, суперечить вимогам законодавства України та порушує право позивача на належне пенсійне забезпечення.
Просив позовні вимоги задовольнити у такий спосіб:
«визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування до страхового та спеціального стажу для обчислення пенсії за віком період роботи з 15.08.1987 по 28.02.1994, не зарахування до спеціального стажу для обчислення пенсії за віком період роботи з 29.09.1994 по 23.02.1997, не зарахування до страхового стажу для обчислення пенсії за віком період роботи з 25.11.2003 по 08.01.2004;
визнати протиправним та скасувати в частині рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 12.02.2026 № 2046500260 про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового та спеціального стажу період роботи з 15.08.1987 по 28.02.1994; до спеціального стажу період роботи з 29.09.1994 по 23.02.1997; до страхового стажу період роботи з 25.11.2003 по 08.01.2004;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового та спеціального стажу періоди роботи з 15.08.1987 по 28.02.1994 в Восьмирічній школі № 4 міста Костянтинівка Донецької області на посаді вчителя початкових класів; до спеціального стажу період роботи з 29.09.1994 по 23.02.1997 в Костянтинівському металургійному заводі імені Фрунзе на посаді вихователя, до страхового стражу період виплати допомоги по безробіттю у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-III у Костянтинівському міському центрі зайнятості з 25.11.2003 по 08.01.2004.».
27 березня 2026 року позивачем подано клопотання про витребування доказів по справі. 
Ухвалою суду від 29.04.2026 у задоволені клопотання про витребування доказів відмовлено.
Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася із заявою від 04.02.2026 про призначення пенсії за вислугу років.
За результатом розгляду заяви від 04.02.2026 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення від 12 лютого 2026 року №20465026039. З рішення вбачається, що при розгляді документів визначено страховий стаж заявниці – 37 років 9 місяців 28 днів, в т.ч. стаж роботи по спеціальності – 1 рік 5 місяців 8 днів (станом н 11.10.2017). 
В рішення зазначено, що до спеціального та страхового стажу не враховано період роботи з 15.08.1987 по 28.02.1994, оскільки відсутній запис про зміну назви закладу, чим порушено п.2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 №110. До стажу роботи по спеціальності не враховано період роботи з 29.09.1994 по 23.02.1997, оскільки відсутні відомості про належність дитячого садка Костянтинівського металургійного заводу імені Фрунзе до закладів освіти. До страхового стажу не враховано період виплати допомоги по безробіттю з 25.11.2003 по 08.01.2004, оскільки підставою припинення виплати зазначено наказ № НТ030827 від 28.08.2003 (про призначення виплати), період виплати допомоги по безробіттю потребує уточнення. 
З огляду на зазначене, у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. е) ст. 55 Закону № 1058 відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідної кількості спеціального стажу за вислугою років станом на 11.10.2017. Також повідомлено про те, що згідно ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія за вислугу років призначається в разі залишення роботи, яка дає право на цю пенсію.
Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним в частині відмови у зарахуванні до страхового та спеціального стажу періодів роботи, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до п. е) ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:
з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;
з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;
з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;
з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;
з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;
з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;
з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;
з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;
з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
За приписами п. 2-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (тобто станом на 11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Отже, відповідно до п. е) ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та з врахуванням п. 2-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку та за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 11.10.2017 - не менше 26 років 6 місяців.
За приписами ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. 
Спірним у цій справі є не зарахування до страхового та спеціального стажів відповідних періодів. Відсутність права на призначення пенсії не спірним.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі Закон України №1058-IV).
Згідно статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).
Частиною 3 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788) передбачені види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зокрема, пунктом «ж» вказаної норми, встановлено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
Згідно з частиною 2 статті 181 КЗпП Укаїни відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.
Щодо періоду роботи з 15.08.1987 по 28.02.1994 суд зазначає таке.
Під час розгляду справи судом встановлено, що в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 12 лютого 2026 року викладена відмова у зарахуванні до спеціального та страхового стажу періоду роботи з 15.08.1987 по 28.02.1994, оскільки відсутній запис про зміну назви закладу. 
Згідно із положенням статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
З розрахунку стажу вбачається, що періоди з 28.02.1991 по 27.02.1994 (догляд за дитиною до 3-х років), з 28.02.1994 по 23.09.1994 зараховано до страхового стажу позивача, 28.02.1994 (в межах заявлених позовних вимог) зараховано до спеціального стажу з позначкою «Працівник освіти, соцзабезпечення», разом з цим період з 15.08.1987 по 27.02.1991 не зараховано а ні страхового стажу, а ні до спеціального.
Під час розгляду справи встановлено, що позивачем подана трудова книжка НОМЕР_4 від 18.08.1981 оформлена на ім`я « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В трудовій книжці наявний запис №1 – 15.08.1987 про прийняття на посаду вчителя начальних класів, Восьмирічна школа №4 м.Костянтинівка Донецької області (наказ №75548 від 14.08.1987), №2 – 28.02.1994 – про звільнення з посади вчителя початкових класів ПСШ №4 м.Костянтинівки Донецької області (наказ №28 від 28.02.1994 від 28.02.1994).
Суд звертає увагу, що станом час заповнення трудової книжки позивача, була чинною Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі Інструкція №58).
Відповідно до пункту 2.4. Інструкції №158 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.6 Інструкції №162).
Згідно п.2.12 Інструкції №58 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. 
У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п.4.1 Інструкції №58).
Дослідивши записи у трудовій книжці (№1 та №2), судом встановлено, що запису про прийняття на роботу передує запис найменування підприємства, а саме зазначено «Восьмирічна школа №4 м.Костянтинівка Донецької області», а у записі про звільнення вказано «ПСШ №4 м.Костянтинівки Донецької області». Запис про перейменування - відстуній. Разом з цим, записи засвідчено підписом директора та печаткою підприємства.
За позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці; неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2020 року у справі №677/831/17 зазначив, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
В контексті обставин цієї справи та доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, покладених ним в основу свого рішення про відмову у зарахуванні до стажу позивача відповідних періодів роботи, суд враховує й те, що за частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
У даному випадку судом не встановлено, а відповідачем не надано доказів звернення до відповідних підприємств, установ та організацій з метою надання необхідних додаткових документів, а також здійснення відповідної перевірки достовірності поданих позивачем та відображених у його трудовій книжці відомостей щодо періоду роботи з 15.08.1987 по 28.02.1994 та страхового (трудового) стажу ОСОБА_1 .
Відтак, роблячи висновок про відсутність підстав для зарахування до спеціального та страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 15.08.1987 по 28.02.1994 з огляду на відсутність в трудовій книжці запису про перейменування підприємства, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області переклало тягар доказування на позивача, що не узгоджується із завданням адміністративного судочинства. По суті орган Пенсійного фонду, свою позицію побудував виключно на припущеннях (сумнівах) щодо не підтвердження наявності у позивача страхового та спеціального стажу за період роботи з 15.08.1987 по 28.02.1994.
Суд вважає за необхідне звернути увагу, що на адвокатський запит від 13.03.2026 Управлінням освіти Костянтинівської міської ради надано довідки від 19.03.2026 №04/01-33 від 18.03.2026 №01/11-101 які містять відомості про те, що ОСОБА_3 дійсно працювала у НСШ №4 м.Костянтинівки Донецької області у період з 15.08.1987 по 28.02.1994 на посаді вчителя початкових класів у Восьмирічній школі №4 м.Костянтинівки Донецької області, яка на підставі рішення виконкому №447 від 12.08.1998 була реорганізована в українську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №4. 
Таким чином, слід дійти висновку, що, відмовляючи у зарахуванні періоду роботи з 15.08.1987 по 28.02.1994 до страхового та спеціального стажу позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області діяло не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). 
Щодо періоду роботи з 29.09.1994 по 23.02.1997 суд зазначає таке.
Під час розгляду справи судом встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 12 лютого 2026 року відмовлено позивачці в зарахуванні до стажу роботи по спеціальності періоду роботи з 29.09.1994 по 23.02.1997, оскільки відсутні відомості про належність дитячого садка Костянтинівського металургійного заводу імені Фрунзе до закладів освіти.
З розрахунку стажу вбачається, що період з 29.09.1994 по 23.02.1997 зараховано до страхового стажу та не зараховано до спеціального стажу.
В трудовій книжці НОМЕР_3 наявні записи:
№5 – 29.09.1994 – про прийняття в дитячий сад вихователем, Костянтинівський металургійний завод імені Фрунзе;
№6 - Костянтинівський металургійний завод імені Фрунзе з 29.12.1994 перейменовано на Акціонерне товариство «Костянтинівський металургійний завод»,
№ 7 – 24.02.1997 – про переведення сторожем дитячого саду.
Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.
Пунктом 1 статті 39 Закону України «Про позашкільну освіту» визначено перелік позашкільних закладів, на які поширюється дія даного Закону.
Структура освіти включає, у тому числі, дошкільну освіту; загальну середню освіту; позашкільну освіту (стаття 29 Закону України "Про освіту"). 
За приписами статті 34 Закону України "Про освіту" дошкільними навчальними закладами є, зокрема, дошкільні навчальні заклади (дитячі садки); дошкільні навчальні заклади (центри розвитку дитини).
Правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи дошкільної освіти, яка забезпечує розвиток, виховання і навчання дитини, ґрунтується на поєднанні сімейного та суспільного виховання, досягненнях вітчизняної науки, надбаннях світового педагогічного досвіду, сприяє формуванню цінностей демократичного правового суспільства в Україні, визначає Закон України від 11.07.2001 №2628-III "Про дошкільну освіту" (тут і далі у тексті застосовується у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин). 
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про дошкільну освіту» систему дошкільної освіти становлять дошкільні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форми власності.
Відповідно до статей 16, 18 Закону Української PCP «Про народну освіту» від 28 червня 1974 року, що діяв на час роботи позивачки у вказаний період, з метою створення найсприятливіших умов для виховання дітей дошкільного віку і подання необхідної допомоги сім`ї створюються дитячі ясла, дитячі садки, дитячі ясла-садки загального і спеціального призначення та інші дитячі дошкільні заклади. Влаштування дітей у дитячі дошкільні заклади провадиться за бажанням батьків або осіб, які їх замінюють. Дитячі дошкільні заклади організовувались виконавчими комітетами районних, міських, селищних і сільських Рад народних депутатів, а також з їх дозволу державними підприємствами, установами та організаціями, колгоспами, іншими кооперативними та іншими громадськими організаціями.
Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.
До такого Переліку віднесено посади: завідуючі, вихователі-методисти, вихователі, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи дошкільних навчальних закладів всіх типів, а також директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи позашкільних навчальних закладів.
Судом під час розгляду справи встановлено, що позивач дійсно працювала у період з 29.09.1994 по 23.02.1997 вихователем у дитячому садку, що підтверджується записами у трудовій книжці.
Зазначені записи трудової книжки позивача виконані у чіткій послідовності, охайно, без підчисток та виправлень, інформація про визнання недійсними записів трудової книжки позивача в судовому порядку відсутня.
Суд наголошує на тому, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Наведена посада визначена у Переліку №909, дошкільний навчальний заклад всіх типів є складовою системи безперервної освіти.
Отже, спірний період роботи позивача з 29.09.1994 по 23.02.1997 у дитячому садку на посаді вихователя відносяться до спеціального трудового стажу, передбаченого ст. 55 Закону № 1788-ХІІ.
Щодо періоду з 25.11.2003 по 08.01.2004 суд зазначає таке.
Під час розгляду справи судом встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 12 лютого 2026 року відмовлено позивачці в зарахуванні до страхового стажу періоду виплати допомоги по безробіттю з 25.11.2003 по 08.01.2004, оскільки підставою припинення виплати зазначено наказ № НТ030827 від 28.08.2003 (про призначення виплати). 
З розрахунку стажу вбачається, що період з 25.11.2003 по 08.01.2004 не зараховано до страхового стажу.
В трудовій книжці НОМЕР_3 наявні записи:
№14 – 25.11.2003 – розпочато виплату допомоги по безробіттю, Костянтинівський міський центр зайнятості (наказ НТ030827 від 27.08.2003),
№15 – 08.01.2004 – закінчення виплати допомоги по безробіттю наказ НТ030827 від 27.08.2003).
Стаття 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачала, що до стажу роботи зараховується період одержання допомоги по безробіттю.
Суд бере до уваги, що за приписами пункту "ж" частини першої статті 4 Закону України "Про зайнятість населення" від 01 березня 1991 року № 803-XII (надалі - Закон № 803-XII, чинного на час отримання позивачкою матеріальної допомоги) було встановлено, що держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні: включення періоду перепідготовки та навчання нових професій, участі в оплачуваних громадських роботах, одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до стажу роботи, а також до безперервного трудового стажу.
З аналізу вказаної норми вбачається, що законодавець гарантує включення періоду отримання допомоги по безробіттю до трудового стажу.
Суд звертає увагу, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж. Разом з тим, у разі якщо остання містить неправильні чи неточні записи про періоди роботи (тобто такі, з приводу яких виникають сумніви у їх достовірності) то для підтвердження трудового стажу приймаються, зокрема, довідки, виписки із наказів та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Дослідивши записи у трудовій книжці (№14 та №15), судом встановлено, що періодом виплати допомоги визначено 25.11.2003 – 08.01.2004, у графі «4» «На підставі чого внесено запис, документ, його дата та номер» визначено наказ «№НТ030827 від 27.08.2003». Разом з цим, записи засвідчено директором та печаткою підприємства – Костянтинівським міським центром зайнятості.
Суд наголошує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці державним органом - Костянтинівським міським центром зайнятості.
У даному випадку судом не встановлено, а відповідачем не надано доказів звернення до Костянтинівського міського центру зайнятості з метою надання підтвердження відображених у трудовій книжці позивача відомостей щодо періоду отримання допомоги по безробіттю.
Відтак, роблячи висновок про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду отримання допомоги по безробіттю (з 25.11.2003 по 08.01.2004) за умови наявних у трудовій книжці записів про початок виплати та припинення виплати, які засвідчені належним чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області переклав тягар доказування на позивача, що не узгоджується із завданням адміністративного судочинства. По суті орган Пенсійного фонду, свою позицію побудував виключно на припущеннях (сумнівах), оскільки вважав не можливим визначення у записі про початок виплати та у записі про припинення виплату наказу з одними й тими же самими реквізитами, при цьому не з`ясував у державного органу, який зробив такий запис, причину таких дій. 
Суд зазначає, що хоча й витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, однак перекладання обов`язку доказування, надання відомостей на позивача є неприйнятним. 
Суд вважає за необхідне звернути увагу, що на адвокатський запит від 13.03.2026 Виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради надано відповідь від 16.03.2026 №06-01-14/44 в якій повідомлено про те, що з питань підтвердження перебування на обліку ОСОБА_1 у Костянтинівському центрі зайнятості рекомендовано звернутися до керівника установи – Світлани Марицької, а щодо документів з кадрових питань ВАТ «Костянтинівський металургійний завод» повідомлено про їх знаходження на зберіганні в архівному відділі, які будуть видаватися після відновлення роботи архіву за місцем розміщення та упорядкування архівних фондів у відповідному приміщення, що зумовлено встановленим воєнним станом в Україні та активними бойовими діями та загостренням ситуації на території Донецької області.
Однак, неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може слугувати умовою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист, зокрема у зарахуванні до стажу відповідних періодів з метою призначення пенсії у належному розмірі.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що, відмовляючи у зарахуванні періоду з 25.11.2003 по 08.01.2004 до страхового стажу позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області діяло не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). 
Згідно ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Обираючи спосіб захисту суд враховує, що відмова у зарахуванні до страхового та спеціального стажу позивача періоду роботи з 15.08.1987 по 28.02.1994, до спеціального стажу періоду роботи з 29.09.1994 по 23.02.1997, до страхового стражу періоду виплати допомоги по безробіттю з 25.11.2003 по 08.01.2004 викладена у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 12.02.2026 № 2046500260, така відмова визнана судом протиправною. Не зарахування відповідних періодів до стажу призвело до зменшення страхового стажу та спеціального стажу, кількісний еквівалент яких також відображено у спірному рішенні. Отже, належним способом захисту в цій частині є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 12.02.2026 № 2046500260.
Суд звертає увагу, що викладені позивачем позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними щодо не зарахування періодів до страхового та спеціального охоплюються вимогою про визнання протиправним та скасування рішення в частині відмови у зарахуванні відповідних періодів до страхового та спеціального стажу, при цьому судом спірне рішення визнано протиправним та скасовано, отже таке визнання протиправними дій відповідача не потребує окремого викладення у резолютивній частині.
З метою ефективного поновлення порушених прав позивача, враховуючи те, що зарахування відповідних періодів роботи призведе до збільшення в кількісному еквіваленті страхового та спеціального стажу позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.02.2026 із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи вчителем початкових класів з 15.08.1987 по 27.02.1991 у Восьмирічній школі № 4 міста Костянтинівка Донецької області, із зарахуванням до спеціального стажу (працівники освіти) періоду роботи вчителем початкових класів з 15.08.1987 по 27.02.1994 у Восьмирічній школі № 4 міста Костянтинівка Донецької області, до спеціального стажу (працівники освіти) періоду роботи вихователем в дитячому саду з 29.09.1994 по 23.02.1997, до страхового стражу періоду виплати допомоги по безробіттю з 25.11.2003 по 08.01.2004 у Костянтинівському міському центрі зайнятості. 
Позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу період роботи вчителем початкових класів з 28.02.1991 по 28.02.1994 у Восьмирічній школі № 4 міста Костянтинівка Донецької області та до спеціального стажу (працівники освіти) період роботи вчителем початкових класів з 28.02.1994 по 28.02.1994 у Восьмирічній школі № 4 міста Костянтинівка Донецької області, задоволенню не підлягають, оскільки судом під час розгляду справи встановлено, що при розрахунку стажу відповідачем такі періоди у кількісному еквіваленті включені до загального страхового стажу (28.02.1991 – 27.02.1994 (3 роки), 28.02.1994 (1 день)) та спеціального стажу (28.02.1994 (1 день)), що підтверджується розрахунком стажу, хоча й у спірному рішенні викладена відмова у їх зарахуванні. 
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
При поданні позовної заяви сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1064,96 грн, як за одну вимогу немайнового характеру, оскільки вимоги про зобов`язання вчинити певні дії є похідними від вимоги про скасування рішення. Втім, при зверненні до суду позивач сплатив 7454,72 грн.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивача судового збору в сумі 532,48 грн.
Щодо надміру сплаченого судового збору , суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 143, 241-246, 250 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 12.02.2026 № 2046500260.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, 76018, м. Івано Франківськ, вул. Січових Стрільців,15) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) про призначенні пенсії від 04.02.2026 із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи вчителем початкових класів з 15.08.1987 по 27.02.1991 у Восьмирічній школі № 4 міста Костянтинівка Донецької області, із зарахуванням до спеціального стажу (працівники освіти) періоду роботи вчителем початкових класів з 15.08.1987 по 27.02.1994 у Восьмирічній школі № 4 міста Костянтинівка Донецької області, до спеціального стажу періоду роботи вихователем в дитячому саду з 29.09.1994 по 23.02.1997, до страхового стражу періоду виплати допомоги по безробіттю з 25.11.2003 по 08.01.2004 у Костянтинівському міському центрі зайнятості.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців,15) судовий збір у розмірі 532 (п`ятсот тридцять дві) грн 48 коп. 
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош