ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

19 травня 2026 року	Справа №160/35620/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , Код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

15 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , у якому позивач просить:
- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.12.2025 № 608 «Про припинення виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення» в частині припинення мені виплати грошової компенсації за піднайом житлового приміщення та відшкодування виплачених мені сум;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 поновити мені виплату грошової компенсації за піднайом житлового приміщення та здійснити її нарахування та виплату, із урахуванням неналежних сум, із розрахунку за (трьох) членів сім`ї.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 25.04.2016 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . З 2017 року він отримував грошову компенсацію за піднайом житла відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 450 від 26.06.2013 року. Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 10.12.2025 року № 608 виплата грошової компенсації за піднайом житла позивачеві було припинено на підставі пунктів 6,7 Порядку № 450. Оскільки його сім`я не має у власності житлового приміщення , площа якого відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством. З огляду на що підстава п. 6 № 450 не може бути підставою для відмови позивачеві у виплаті грошової компенсації за піднайом житла. 
З урахуванням обставин, викладених у позові, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 22 грудня 2025 року суд відкрив провадження у справі № 160/35620/25 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 124, ч. 8 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідач, на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, 05.01.2026 надіслав до суду письмовий відзив на адміністративний позов в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що з 26.07.2021 року по теперішній час від позивача не надходило повідомлень про обставини, що мають значення або впливають на розмір грошової компенсації за піднайом житла, що суперечить п.13 розділа V Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої МОУ від 31 липня 2018 року№380 у редакції від 24.07.2024 року. З відомостей ДРРП на нерухоме майно було встановлено, що у позивача та членів його сім`ї на праві власності наявний об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 , право власності зареєстровано 26.07.2021 року. З урахуванням положень Інструкції № 380 від 31.07.2018 року позивачу було припинено виплату грошової компенсації за піднайом жилого приміщення на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 10.12.2025 № 608. Зазначив, що посилання позивача про невідповідність розміру площі житла що перебуває у власності його сім`ї не створює юридичних підстав для задоволення позову, оскільки грошова компенсація за піднайом житла є цільовою виплатою та виплачується лише за умови відсутності у військовослужбовця та членів його сім`ї житла за місцем проходження служби (п.6 Постанови №450). 
Згідно з ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 . 
Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 .
Відповідно до довідки №9392 про склад сім`ї за адресою: АДРЕСА_3 , з 29.06.2021 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Відповідно до Витягів з відомостей ДРРП на нерухоме майно від 26.07.2021 право спільної часткової власності на квартиру загальною площею 42,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано за: ОСОБА_1 1/6 частини, за ОСОБА_2 1/4 частини, за ОСОБА_3 1/3 частини, за ОСОБА_4 1/4 частини.
Відповідно до Договору міни нерухомого майна від 26.07.2021 року позивач та його сім`я уклали договір про обмін нерухомого майна без доплати та придбали у власність квартиру АДРЕСА_4 . Договір зареєстровано в реєстрі за №4263 посвідчено 26.07.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Я.В. Мазур.
Згідно із Витягом з наказу начальника Дніпропетровського гарнізону від 13.06.2019 року №12 визначено перелік населених пунктів, що знаходяться в безпосередній близькості від розташування військових частин Дніпропетровського гарнізону, відстань до яких дозволяє військовослужбовцям, щоденно прибувати до місць проходження військової служби. 
Відподвіно до Витягу із наказу начальника Дніпропетровського гарнізону від 14.08.2025 року №10 визначено перелік населених пунктів, що знаходяться в безпосередній близькості від розташування військових частин Дніпропетровського гарнізону, відстань до яких дозволяє військовослужбовцям, щоденно прибувати до місць проходження військової служби. 
Згідно із Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.12.2025 № 608 «Про припинення виплат грошової компенсації за підйом (найом) жилого приміщення», відповідно до вимог пунктів 6,7 Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям ЗСУ за піднайом ними житлових приміщень, затвердженого постановою КМУ від 26.06.2013 №450, наказано припинити виплату грошової компенсації за піднайом (найом) ОСОБА_1 жилого приміщення. 
Не погоджуючись з діями відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення з 10.12.2025 року, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, а також доводам відповідача у відзиві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела прав.
Відповідно до статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, установлених Житловим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 № 450 затверджено Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, СЗРУ, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і ДПСУ за піднайом (найом) ними житлових приміщень (далі – Порядок №450). 
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІІ (далі Закон №2011-ХІІІ) та постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 № 450 «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень». 
За приписами ст.1 Закону № 2011-ХІІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із частиною 1 ст. 1-1 Закону №2011-ХІІІ законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів. 
Статтею 1-2 Закону №2011-ХІІІ передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. 
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. 
Відповідно до ст. 2 Закону №2011-ХІІІ, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. 
Згідно із частиною 1 ст. 12 Закону №2011-ХІІІ, Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. 
Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 № 450, затверджено Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень
Відповідно до п. 3 Порядку № 450 виплата грошової компенсації військовослужбовцям здійснюється у межах відповідних бюджетних призначень, передбачених Міноборони, МВС, Службі безпеки, розвідувальним органам, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку та Держспецтрансслужбі, Управлінню державної охорони, а також МОН, ДКА на відповідний рік.
Пунктом 4 Порядку № 450 визначено, що грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця, зокрема, особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини.
Відповідно до п.5 Порядку № 450 для отримання грошової компенсації військовослужбовці разом з рапортом подають такі документи:
копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України військовослужбовця та членів його сім`ї;
копії документів, що засвідчують реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті) військовослужбовця та членів його сім`ї;
інформацію (витяг, інформаційну довідку) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та бюро технічної інвентаризації про нерухоме майно, яке належить військовослужбовцю та членам його сім`ї;
копії довідок про реєстрацію місця проживання (перебування), видані органом реєстрації, на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, який проживає разом з ним (військовослужбовці військових частин, які дислокувалися в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і які переміщені з місць попередньої дислокації, подають довідку про склад сім`ї, видану командиром (начальником) цієї військової частини (підрозділу);
копії свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану (про шлюб, розірвання шлюбу, про народження тощо), інших документів, що підтверджують родинні стосунки;
належним чином завірену копію довідки про забезпечення житлом з попереднього місця проходження військової служби, видану квартирно-експлуатаційним органом (службою) Міноборони, Національної гвардії, відповідним підрозділом СБУ, розвідувальними органами, Держприкордонслужби, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, МОН, ДКА, Управління державної охорони (крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження).
Пунктом 6 Порядку № 450 визначено, що грошова компенсація не виплачується, зокрема у разі проживання військовослужбовця у спеціально пристосованій казармі чи гуртожитку, в населених пунктах за місцем проходження військової служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця її проходження. Перелік таких населених пунктів визначається Міноборони, МВС, МОН, СБУ, розвідувальними органами, Адміністрацією Держспецзв`язку, ДКА та Управлінням державної охорони
Згідно з п.7 Порядку №450 виплата грошової компенсації припиняється з дня, наступного за днем: отримання (придбання) військовослужбовцем жилого приміщення; виключення із списків особового складу військової частини, Держспецзв`язку (за винятком військовослужбовців, направлених у складі підрозділів для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки); вибуття військовослужбовця в закордонне відрядження разом із сім`єю; встановлення факту подання військовослужбовцем недостовірної інформації, яка стала підставою для виплати грошової компенсації.
Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.
Пунктом 5 розділу V Інструкції визначено, що військовослужбовцям відповідних категорій та курсантам вищих військових закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби за їх бажанням виплачується грошова компенсація за піднайом (найом) житлового приміщення (далі - компенсація за піднайом).
Компенсація за піднайом виплачується за місцем проходження військової служби (навчання) відповідно доПорядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 450 (далі - Порядок виплати грошової компенсації).
Таким чином, відповідно до пункту 2 Порядку №450 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям, які не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби та не мають у власності житла за місцем проходження військової служби.
Згідно з пунктом 6 Порядку №450 виплата грошової компенсації припиняється, зокрема, у разі набуття військовослужбовцем або членами його сім`ї права власності на житлове приміщення за місцем проходження військової служби.
Суд встановив, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.07.2021 року позивач та члени його сім`ї набули право спільної часткової власності на квартиру загальною площею 42,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 .
Факт набуття права власності підтверджується договором міни нерухомого майна від 26.07.2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу та зареєстрованим у встановленому законом порядку.
Суд також враховує, що зазначене житло знаходиться у місті Дніпро, тобто за місцем проходження військової служби позивача, а відтак відповідає критерію «житло за місцем проходження служби» у розумінні Порядку №450.
Оцінюючи доводи позивача щодо недостатності площі належного його сім`ї житла, суд зазначає, що положення Порядку № 450 не ставлять право на отримання грошової компенсації за піднайом житла у залежність від відповідності житлової площі мінімальним житловим нормам.
Визначальним юридичним фактом для вирішення питання про наявність чи відсутність права на отримання відповідної компенсації є саме факт наявності у військовослужбовця або членів його сім`ї житлового приміщення у власності за місцем проходження військової служби.
Посилання позивача на недостатність житлової площі квартири не спростовують факту наявності у нього та членів його сім`ї житла у власності та не можуть бути самостійною підставою для продовження виплати компенсації за піднайом житла.
Крім того, суд бере до уваги доводи відповідача про те, що позивач після набуття права власності на житло 26.07.2021 року не повідомив командування про обставини, які впливають на право отримання відповідної компенсації, хоча такий обов`язок передбачений пунктом 13 розділу V Інструкції, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380.
За наведених обставин, суд вважає, що наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 10.12.2025 №608 в оскаржуваній частині прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені законодавством України, а тому підстави для його скасування відсутні.
Враховуючи відсутність підстав для визнання протиправним та скасування спірного наказу, похідна вимога про зобов`язання відповідача поновити виплату грошової компенсації за піднайом житлового приміщення та здійснити її нарахування і виплату задоволенню також не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства Україникожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства Українивизначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд зробив висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивача звільнено від сплати судового збору та позивачу відмовлено в задоволенні позову. 
Керуючись ст. 72-77, 90, 132, 139, 246, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , Код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук