РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

22 червня 2026 року, місто Звягель Житомирської області

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,
за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.О.
(Справа № 285/2286/26, провадження у справі № 2/0285/1830/26)
розглянув у судовому засіданні у спрощеному порядку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в:
У квітні 2026 року ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останньої заборгованість за Кредитним договором № 11591778 від 11.02.2025 року, в сумі 31 744,44 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2 662,4 грн. та 8 000 грн. витрат на правничу допомогу.
В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 11.02.2025 року між фізичною особою позичальником: ОСОБА_1 (надалі – Відповідач) та ТОВ «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» (надалі – Позивач, ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС») був укладений кредитний договір № 11591778, згідно з умовами якого відповідач отримав 6300,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Як зазначає позивач Кредитодавець умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну їй суму, але Відповідач зі свого боку не виконала умов Кредитного договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 31 744,44 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту становить – 6 300,00 грн.; простроченої заборгованості за сумою відсотків становить – 21 349,44 грн.; простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту становить – 945,00 грн.; прострочена заборгованість за штрафами становить – 3 150,00 грн. 
Також відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 822/24189583 від 02.03.2026, на яку ОСОБА_1 не відреагувала.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на надання професійної правничої допомоги у сумі 8000,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився,. В матеріалах справи знаходиться заява про розгляд справи за його відсутності. Також вказав, що у випадку неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. 
З огляду на вказане, суд з урахуванням положень ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Встановлено, що 11 лютого 2025 року між ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 11591778, згідно з умовами якого відповідач отримала 6300,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором.
Також відповідачем до Даного договору було підписано Графік платежів за договором про споживчий кредит № 11591778 від 11.02.2025. Кредитний договір та Графік платежів за договором про споживчий кредит № 11591778 від 11.02.2025, підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором: zhCPfRVn відправленим на номер телефону відповідача НОМЕР_1 11.02.2025 о 22:41:54, що підтверджується Довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ « Фінансова компанія «Тайгер Фінанс». 
Відповідно до п. п. 1.2.-1.4. Кредитного договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 6300 грн. Кредит надається/видається загальним строком на 360 днів за умови виконання позичальником Графіку платежів, з 11.02.2025. Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів. Повернення кредиту сплата процентів за користування кредитом та сплата комісії, має здійснюватися позичальником відповідно до Графіку платежів. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та комісії (за умови дотримання Графіку платежів): 06.02.2026 року. 
Пунктом 2.1. Кредитного договору передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_2 .
Також, долучено копію відомості ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 11591778 від 11.02.2025 року, сума заборгованості ОСОБА_1 становить 31 744,44 грн., з яких: 6 300,00 грн. складає заборгованість за тілом кредиту, 21 349,44 грн. - заборгованість за процентами, 945,00 грн. - заборгованість за комісією, 3 150,00 грн. - заборгованість за штрафами.
На обґрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості по кредитному договору № 11591778, позивач надав наступні докази: копію договору про споживчий кредит № 11591778 від 11.02.2025, копію додатка №1 до договору про споживчий кредит № 11591778 від 11.02.2025, копію паспорта споживчого кредиту продукту «11591778», копію довідки про ідентифікацію, копію інформаційної довідки від 16.02.2026 року, наданою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» про підтвердження успішної оплати, копію відомості ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 11591778 від 11.02.2025 року.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки.
Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ – документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 42 розділу III Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018р. №75, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Необхідність дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 30.01.2018р. в справі №161/16891/15-ц.
Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду України від 14.06.2018р. в справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.
Відповідно до п. п. п.1.2., 1.3., 1.4. договору відповідач отримала кредит в сумі 6300,00 грн., строком на 360 днів, а саме з 11.02.2025 р. по 06.02.2026 р.
У відповідності до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У відповідності до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Таким чином, позивач, звертаючись з даним позовом до суду, повинен був надати суду докази, з яких можливо було б встановити виконання з боку ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» своїх зобов`язань по кредитному договору, зокрема щодо перерахунку кредитних коштів на картку відповідача (п.2.1 Договору).
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Суд приходить до висновку, що надані позивачем документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі укладених договорів та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, зазначеному в позовній заяві.
Зокрема, надана позивачем копія інформаційної довідки від 16.02.2026 року за вих. № 143613-1556904803-16022026, виданої ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» про підтвердження успішної оплати, не може бути визнана належним та достатнім доказом фактичного перерахування кредитних коштів саме відповідачу.
Так, із зазначеної довідки вбачається лише факт здійснення певної платіжної операції із зазначенням номера транзакції, суми платежу, валюти, дати виконання платіжної операції, номера замовлення та статусу операції «виконано». Разом з тим, вказана довідка не містить відомостей про прізвище, ім`я та по батькові отримувача коштів, номер кредитного договору, на виконання якого здійснювався переказ, а також реквізитів платіжної картки або рахунку, на які були зараховані грошові кошти.
За таких обставин надана довідка не дає можливості достовірно встановити, що грошові кошти були перераховані саме відповідачу ОСОБА_1 на платіжну картку № НОМЕР_2 , реквізити якої зазначені у кредитному договорі, а тому не підтверджує належними та допустимими доказами виконання кредитодавцем свого обов`язку щодо надання кредитних коштів відповідачу.
Крім того, відомість ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 11591778 від 11.02.2025 року сама по собі не є первинним документом, який підтверджує факт видачі кредитних коштів та їх отримання відповідачем, а тому не може бути достатнім доказом наявності заборгованості.
Зазначена відомість щодо конкретного розміру заборгованості є документом, складеним самим позивачем, а відтак наведена у ній інформація, за відсутності належних первинних документів, які підтверджують фактичне надання кредитних коштів відповідачу, не може бути беззаперечним доказом існування заборгованості у заявленому розмірі.
Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Проте, суд констатує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б дозволяли з достатнім ступенем вірогідності встановити факт перерахування кредитних коштів саме відповідачу та, відповідно, виникнення у неї обов`язку щодо їх повернення.
Враховуючи принцип процесуальної рівності сторін спору та керуючись приписами частини 7 статті 81 ЦПК України, суд констатує, що позбавлений можливості збирати докази з власної ініціативи, в тому числі й докази, що підтверджують доводи позивача щодо надання грошових коштів відповідачці в строкове платне користування та щодо розміру заборгованості.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем всупереч вимогам статей 12, 81 ЦПК України не доведено належними та допустимими доказами факт надання відповідачу кредитних коштів та, відповідно, факт виникнення у неї заборгованості за кредитним договором. За таких обставин суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо виникнення у відповідача зобов`язань за договором не знайшли свого належного доказового підтвердження. 
З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги є недоведеними, а тому підстави для їх задоволення відсутні. 
Керуючись ст. ст. 2, 7, 10, 81, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Рішення суду набирає законної сили , якщо протягом тридцяти днів відповідачем не подано заяву про перегляд заочного рішення або позивачем апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішенні виготовлено 22.06.2026 року.

Головуючий