Справа № 165/3668/25  Провадження №33/802/590/26 	Головуючий у 1 інстанції:Рибас А. В. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
судді - Гапончука В.В.,
за участю
особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника Подопригори А.В – Ванжули Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 15 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Нововолинського міського суду Волинської області від 15.04.2026 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір в у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 05.10.2025 року о 10 годині 03 хвилин в місті Нововолинськ по проспекту Винниченка керував транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в передбаченому законом порядку, в медичному закладі КНП «Нововолинська ЦМЛ». Згідно висновку № 61/3в від 05.10.2025 року, громадянин ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду 1,16 ‰. З результатом огляду згідний. Від керування транспортним засобом відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив підпункт «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження звертає увагу суду на те, що апеляційна скарга була подана вчасно за допомогою служби кур`єрської доставки «ФЕМ Експрес», належним чином зареєстрованої на території України, а відтак вжив усіх необхідних дій для подачі апеляційної скарги.
По суті апеляційної скарги вважає, що висновок судді про визнання його винуватим ґрунтується на формальному прийнятті матеріалів поліції та медичного висновку без належної перевірки їх допустимості та належності. Судом не враховано ряд порушень з боку працівників поліції, а саме: незаконність зупинки транспортного засобу, не забезпечення права на захист, формальне роз`яснення прав та обов`язків, передбачених законом, не повнота відеофіксації процедури огляду на стан сп`яніння.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалів справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній мотивів, просили поновити строк на апеляційне оскарження, а скаргу задовольнити, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до змісту ч.1 ст.294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. При цьому, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Як вбачається з матеріалів справи процесуальний строк підлягає поновленню, що доведено під час апеляційного розгляду.
Згідно зі ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КпАП України, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КпАП України, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Вказані вимоги закону, при розгляді справи, судом першої інстанції дотримано.
Так, п.2.9а. ПДР стверджено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ч.1 ст.130 КпАП України.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №474015 від 05.10.2025 року;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.10.2025 року;
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.10.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння;
- зобов`язанням до протоколу;
- рапортом інспектора з реагування потрульної поліції СПД №2 (с-ще Іваничі) Володимирського РУП ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Брись І.;
- довідкою про наявність посвідчення водія;
- відеозаписом з боді-камер працівників поліції.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КпАП України, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.
Загалом судом першої інстанції наведено обґрунтовані мотиви на спростування більшості апеляційних доводів ОСОБА_1 , зазначено висновки суду щодо проведеної перевірки наявних у матеріалах справи доказів, зокрема відеозапису, пояснень свідка у їх сукупності. 
Доводи апелянта про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння не проведено з безперервною відеофіксацією є необґрунтованим, оскільки згідно відеозапису з боді-камер поліцейських такі доводи спростовуються. Під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння здійснювалася безперервна відеофіскація, що було предметом перевірки суду першої інстанції, та перевірено апеляційним судом. 
Згаданий відеозапис підтверджує обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а саме: факт керування транспортним засобом, причину зупинки транспортного засобу, виявлення ознак алкогольного сп`яніння, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, проходження медичного огляду на стан сп`яніння у лікарні, ознайомлення з правами та обов`язками, оформлення адміністративних матеріалів.
Твердження апелянта про формальність складення адміністративних матеріалів у ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження та повністю спростовується наявними доказами.
Судом першої інстанції правильно встановлено та акцентовано в судовому рішенні, що під час дослідження письмових доказів та перегляду файлів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксовано проведення огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння у медичній установі, виявлення у останнього ознак алкогольного сп`яніння, а також зафіксовано, що особа не висловлювала зауважень щодо порядку проведення огляду або незгоду з його наслідками, будь-яких клопотань не заявляла. Обставини проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння належним чином підтвердив допитаний в судовому засідані суду першої інстанції свідок - лікар ОСОБА_2 .
Разом з тим, на переконання апеляційного суду, такі посилання апелянта в апеляційній скарзі, при не запереченні встановленого результату огляду та обставин правопорушення при складанні протоколу, у своїй сукупності слід розцінювати, як вибудувану лінію захисту та спроби уникнути відповідальності за скоєне. 
Таким чином, доводи про неналежність доказів у справі чи відсутність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, у діях ОСОБА_1 є безпідставними. Підстав для сумнівів у достовірності наявних в матеріалах справи доказів апеляційним судом не встановлено. Порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом також не встановлено. 
За таких обставин апеляційний суд позицію сторони захисту про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, розцінює як обраний спосіб захисту.
Всі інші доводи, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі, не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі аргументи не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування постанови суду.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому оскаржена постанова судді є законною та мотивованою, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -
П О С Т А Н О В И В:
Поновити строк особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на апеляційне оскарження постанови судді Нововолинського міського суду Волинської області від 15 квітня 2026 року.
Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 15 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.