КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 

Справа №552/10289/25 
Провадження № 2/552/1049/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2026 року Київський районний суд м. Полтави в складі: 
головуючого судді Кузіної Ж.В. 
секретаря судового засідання Гасанової Т. С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
В С Т А Н О В И В:
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором посилається на те, що 07.06.2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Р51.11764.004003645. 
17.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №17112023, у відповідності до умов якого ТОВ «Ідея Банк» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача. Відповідно до реєстру боржників №2 до договору факторингу №17112023 від 17.11.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 80960 грн. 33 коп., з яких: 42460 грн. 44 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15709 грн. 97 коп. - сума заборгованості за відсотками, 22789 грн. 92 год. – сума заборгованості за комісією.
Таким чином, відповідач має непогашену заборгованості перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № Р51.11764.004003645 в розмірі 80960 грн. 33 коп. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором та судові витрати. 
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22.12.2025 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
21.01.2026 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву про визнання позову частково на загальну суму розмірі 38 123,69 грн. Здійснити розподіл судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог, стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 всі понесені судові витрати. 
Відповідач не визнає, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості нарахована правомірно виходячи з наступного, із змісту п.1.10 кредитного договору № Р51.11764.004003645 від 07.06.2018 р., відповідачці встановлено плату за щомісячне обслуговування кредитної заборгованості без уточнення розміру такої плати та найменування конкретної послуги, систематичності її надання, тобто відповідно до наповненості пакету, як то передбачено Публічною пропозицією АТ «ІДЕЯ БАНК» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Враховуючи те, що позивачем встановлено щомісячну плату за послуги банку, в тому числі і які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «ІДЕЯ БАНК», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Згідно з виписки наданої позивачем по рахунку НОМЕР_1 щодо кредитного договору №Р51.11764.004003645 від 07.06.2018 р. за період з 07.06.2018 р. по 17.11.2023 р., вбачається, що відповідач здійснювала оплату за обслуговування кредиту № Р51.11764.004003645 від 07.06.2018 р. в загальному розмірі 20 046,72 грн. Вважають, що з мотивів наведених в відзиві на позовну заяву, необхідно зменшити розмір заборгованості за кредитним договором № Р51.11764.004003645 від 07.06.2018 р. відповідно до наступного розрахунку: 80 960,33 грн. (заборгованість, яку визначив позивач) – 22 789,92 грн. (залишок заборгованості за нікчемною комісією) – 20 046,72 грн. (фактично сплачена відповідачем нікчемна комісія за обслуговування кредиту) = 38 123,69 грн.
В судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в тексті позовної заяви просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги просив задовольнити.
Відповідач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, 15.04.2026 року до суду надійшла заява представника відповідача щодо розгляду справи за їх відсутності, просили здійснити розподіл судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, які в судове засідання не з`явилися.
Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, дійшов до наступних висновків.
Судом установлено, що 07.06.2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Р51.11764.004003645, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у сумі 49 029,00 грн. включаючи витрати на страховий платіж, строком на 36 місяців з процентною ставкою 19,5%. Відповідно до п. 1.10 кредитного договору, за обслуговування кредиту Банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернула, зобов`язання не виконала. 
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст.525-527 ЦК України).
Згідно ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
За приписами ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Станом на 17.11.2023 року позивач обраховує заборгованість відповідача за договором в загальній сумі 80 960 грн. 33 коп., з яких: заборгованість за основним боргом 42 460 грн. 44 коп., заборгованість за відсотками 15 709 грн. 97 коп. та заборгованість по сплаті комісії 22 789 грн. 95 коп. 
17.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №17112023, у відповідності до умов якого ТОВ «Ідея Банк» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача. 
Відповідно до реєстру боржників №2 до договору факторингу №17112023 від 17.11.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 80 960 грн. 33 коп., з яких: 42 460 грн. 44 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 709 грн. 97 коп. - сума заборгованості за відсотками, 22 789 грн. 92 год. – сума заборгованості за комісією.
Тому суд дійшов до висновку, що позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до укладених договорів набув права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Враховуючи встановлені судом обставини та надані позивачем докази, позовні вимоги про стягнення з відповідача частини суми заборгованості, яка складається з тіла кредиту та нарахованих відсотків за кредитним договором підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості по комісії у розмірі 22 789,92 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, щомісячна комісія може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
З наданих до суду доказів неможливо встановити, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту.
Таким чином, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за комісією за кредитним договором № Р51.11764.004003645 від 07.06.2018 в розмірі 22 789,92 грн. нараховану позивачем.
Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № Р51.11764.004003645 від 07.06.2018 р. станом на 17.11.2023 р., останньою фактично сплачена комісія у розмірі 20 433,35 грн.
Враховуючи той факт, що нарахування комісії є безпідставним, то суд дійшов до висновку, що сплачена комісія підлягає зарахуванню у рахунок погашення заборгованості по кредиту. 
Тому розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить: 37 737 грн 06 коп (58 170,41-20 433,35 = 37 737,06).
Отже, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме 47 % від розміру заявлених .
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", (місцезнаходження юридичної особи: вулиця Симона Петлюри, будинок 30, місто Київ, Київська область, Україна, поштовий індекс: 01032, код ЄДРПОУ: 35625014) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , всі понесені судові витрати.
У ЦПК України визначено види судових витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву, представником відповідача заявлено про розмір витрат сторони на професійну правничу допомогу в розмірі 9 500 грн, докази на понесення яких надані суду в порядку, встановленому ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
На підтвердження витрат на правничу допомогу представником відповідача надано суду копії документів: договір про надання правової допомоги №1446 від 08.01.2026 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; детальний опис наданих робіт до договору № 1446 про надання правової допомоги від 08.01.2026 адвокатом Цокалро Т. М. станом на 20.01.2026, відповідно до якого виконано ряд послуг; копія квитанції №1446 від 08.01.2026 про сплату гонорару адвокату. 
В матеріалах справи також міститься ордер серії ВІ № 1366768 від 20.01.2026 про надання адвокатом Цокало Т. М. правової допомоги №1446 від 08.01.2026.
З наданих документів вбачається, що відповідачем в межах розгляду цивільної справи № 552/10289/25 понесено витрати на послуги правничої допомоги адвоката Цокало Т. М. в розмірі 9 500,00 грн.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно із положеннями ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати.
В силу вимог ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18.
Отже, розподіляючи витрати, які понесені сторонами на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази є підставою для їх відшкодування, адже їх розмір доведений документально, обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Підстав для зменшення цих витрат судом не встановлено, клопотань про їх зменшення не надходило.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на часткове задоволення позову по даній справі (47% задоволено та 53% відмовлено), суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з позивача на користь відповідача пропорційно розміру відмовлених позовних вимог, тобто в розмірі 5 035,00 грн (9500 х 53%).
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5035,00 грн. пропорційно розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.
Крім суми заборгованості, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1423 грн. 16 коп..
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11, 76-81, 141, 259, 263- 265,268 ЦПК України,-
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості в розмірі 37 737 грн 06 коп., судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 423 грн. 16 коп., а всього стягнути 39 160 грн 22 коп (тридцять дев`ять тисяч сто шістдесят гривень двадцять дві копійки). 
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 035,00 грн (п`ять тисяч тридцять п`ять гривень нуль копійок).
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів », місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ 35625014. 
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Головуючий Ж.В.Кузіна