Справа № 522/19756/25
Провадження № 1-кп/522/2132/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2026           м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , 
прокурора – ОСОБА_3 ,
потерпілої - представника потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
розглянувши кримінальне провадження за ЄРДР № 12025162510000999 від 20.07.2025  відносно:
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 20.07.2025 приблизно о 08 год. 30 хв. у світлий час доби, в умовах необмеженої видимості і сухого дорожнього покриття, без опадів, керуючи технічно справним автомобілем «Chevrolet Lacetti» pеєстранійитч номер ВH5862ТВ, здійснював рух по проїзній частині провулку Місячний збоку проспекту Лесі Українки в напрямку 2-го Артилерійського провулку у Приморському районі м. Одеси, напроти будинку № 31 по пр. Лесі Українки, зупинився біля правого краю проїжджої частини. Простоявши деякий час, водій ОСОБА_7 проявив злочинну недбалість, був не уважним не стежив за дорожньою обстановкою, почав рух заднім ходом, внаслідок чого задньою частиною кузову автомобіля «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїжджу частину провулку Місячний, позалу автомобіля з права на ліво по ходу руху автомобіля у встановленому для переходу місці (в межах ліній тротуару)
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, якими була доставлена до КНП «Міська клінічна лікарня № 1» ОМР.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритий черезвертлюговий перелом правої стегнової кістки зі зміщенням.
Вказані тілесне ушкодження утворилося від дії тупих предметів та могли бути отримані в умовах ДТП - контакту автомобіля, що рухається з тілом пішохода та подальшим падінням на дорожнє покриття, і відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.
Також під час досудового розслідування встановлено, що у даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_6 , регламентувалися вимогами п.10.1. п.10.9 Правил дорожнього руху України.
У даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода належним виконанням вимог п.10.1, п.10.9 Правил дорожнього руху України.
У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_6 , які не вілповідали вимогам п.10.1, п.10.9 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо- транспортної пригоди.
Таким чином водій ОСОБА_6 своїми необережними діями у формі злочинної недбалості допустив порушення вимог п. п. 2.3. (б), п.10.1, п.10.9 Правил дорожнього руху України, які вказують на те, що: п. 2.3 ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися керування цим засобом у дорозі»;
п.10 ПДР «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п. 10.9 ПДР «Під час руху транспортного засобу заднім ходо водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб», -
чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження середньої тяжкості.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та надав показання, згідно з якими 20.07.2025 вранці він працював на автомобілі «Chevrolet Lacetti», виконуючи замовлення з перевезення пасажирів. Після виконання замовлення він перебував в автомобілі, який не рухався з краю проїжджої частини провулку Місячному неподалік проспекту Лесі Українки (колишня назва проспект Гагаріна) в м. Одесі. Автомобіль перебував у нерухомому стані. Він почув удар по автомобілю. Вийшовши, він побачив жінку, яка сиділа на асфальті. Він підійшов до неї та запитав, що сталося. Вона відповіла, що в неї не працює нога і їй потрібно до лікарні. Він допоміг їй сісти в автомобіль та відвіз її до «Єврейської лікарні» (КНП Міська клінічна лікарня №1). У приймальному відділенні він попросив медиків забрати жінку, допоміг покласти її на «каталку» та перенести. Наїзду на потерпілу він не здійснював. Як вона опинилася на асфальті та отримала травми, йому невідомо. Він її вже побачив, коли вона сиділа на дорозі. Автомобіль заднім ходом не рухався. Після того, як обвинувачений доставив потерпілу до лікарні, він продовжив працювати. Лише пізніше до нього приїхали працівники поліції, йому сказали, що треба просто підписати документи, щоб все врегулювали та у нього не відібрали водійське посвідчення, що він і зробив. 
Заявлені прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах КНП «Міська клінічна лікарня № 1» ОМР цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_4 та цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням ОСОБА_6 - не визнав.
Незважаючи на невизнання винуватості, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 спростовуються та вчинення ним кримінального правопорушення за встановлених обставин підтверджується наступними дослідженими в ході судового розгляду доказами:
-показами допитаної у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4 , згідно з якими 20.07.2025 між восьмою та дев`ятою годинами ранку вона переходила дорогу по пішохідному переходу в районі перетину провулку Місячного та проспекту Лесі Українки у м. Одесі. Погодні умови були хорошими, видимість була доброю. В цей момент автомобіль, який стояв на дорозі поруч раптово почав швидко рухатись заднім ходом та наїхав на неї, внаслідок чого вона впала та травмувалася. Після цього з автомобіля вийшов водій (обвинувачений) повідомив їй, що не може викликати екстрені служби через відсутність відповідної програми на телефоні. Вона відчувала сильний біль та була у шоковому стані. Обвинувачений затягнув її до свого автомобіля, при цьому їй було дуже боляче. Обвинувачений відвіз її до приймального відділення лікарні, де їй надали допомогу. В подальшому від працівників лікарні їй стало відомо, що обвинувачений повідомив, що знайшов потерпілу травмовану на вулиці. Внаслідок ДТП потерпіла отримала перелом кісток тазу, перелом правої стегнової кістки. Після травмування, потерпіла весь час проходила лікування, проте так і не змогла вилікувати травмовані частини опорно-рухового апарату, травмована нога атрофувалася, вона боїться самостійно пересуватися, оскільки відчуває, що може впасти, її спосіб життя суттєво змінився, вона фактично обмежена у пересуванні. Лікування триває й надалі, лікарі повідомили про ускладнення після встановлення металоконструкції, яка змістилася, у зв`язку з чим може виникнути необхідність повторного оперативного втручання. 
-даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.07.2025, проведеного о 15:00 старшим слідчим СВ ВП № 1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 зі схемою і фотозображеннями до нього, згідно з якими оглянуто місце ДТП ділянку проїжджої частини провулку Місячного між проспектом Лесі Українки та провулком 2-го Артилерійського у Приморському районі м. Одеси;
-даними довідки КНП «Міська клінічна лікарня №1» ОМР від 20.07.2025, згідно з яким ОСОБА_4 зверталась до відділення екстреної медичної допомоги 20.07.2025 о 09:30, діагноз перелом шийки стегна, госпіталізована до відділенні хірургії та травматології; 
-даними протоколу огляду від 20.07.2025, проведеного о 19:30 старшим слідчим СВ ВП № 1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 з фотозображеннями до нього, згідно з якими за адресою м. Одеса, вул. Варненська,16/9 виявлено та оглянуто, за участі водія ОСОБА_6 , транспортний засіб «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
-даними висновку судового експерта Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/116-25/18081-IT від 16.08.2025 судової експертизи технічного стану транспортного засобу, згідно з яким рульове керування, гальмівна система, ходова частина «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент виникнення пригоди знаходилися в працездатному стані та дозволяли водію автомобіля контролювати, змінювати напрямок та характер руху в залежності від ситуації, що виникає на дорозі; Згідно з довідкою витрати на проведення експертизи склали 8914 грн.
-даними висновку судового експерта Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/116-25/18084-IT від 16.08.2025 судової транспортно-трасологічної експертизи транспортного засобу, згідно з яким провести дослідження та вирішити питання в частині того, чи є на автомобілі «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 сліди характерні для контакту з тілом пішохода не виявляється можливим; Згідно з довідкою витрати на проведення експертизи склали 5348,40 грн.;
-даними висновку судового експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/111-25/49777-IT від 22.08.2025 судової інженерно-транспортної експертизи, згідно з яким у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 та п.10.9 Правил дорожнього руху України. За даних дорожніх обставин технічна можливість попередження наїзду на пішохода ОСОБА_4 запобігти наїзду на пішохода водієм автомобіля «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_6 , полягала у виконанні ним вимог п.10.1 та п.10.9 Правил дорожнього руху України. При виконанні вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України, водій автомобіля «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода ОСОБА_4 , на що у нього не було перешкод технічного характеру. В заданій дорожньо-транспортній ситуації, в діях водія автомобіля «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , вбачаються невідповідності у виконанні вимог п.10.1 та п.10.9 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди; Згідно з довідкою витрати на проведення експертизи склали 3565,60 грн.
-даними висновку експерта Державної спеціалізованої установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 1082 від 12.08.2025 судово – медичної експертизи, відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлено наступні тілесні ушкодження: тілесні ушкодження у вигляді: закритого черезвертлюгового перелому правої стегнової кістки зі зміщенням. Зазначене тілесне ушкодження утворилося від дії тупих предметів, індивідуальні особливості якого (яких) в ушкодженні не відобразились, якими могли бути частини транспортного засобу в момент контакту з тілом постраждалої, а також в результаті її подальшого падіння на дорожнє покриття. Дане ушкодження утворилося незадовго до звернення ОСОБА_4 у лікувальний заклад (КНП «МКЛ №1» ОМР) і таким чином могло заподіяне 20.07.2025. Вищевказане ушкодження не було небезпечним для життя, спричиняє тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день, і за цим критерієм згідно з п. п. 2.2.2. та 4.6. Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995, відноситься до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості;
-даними протоколу огляду від 19.08.2025, згідно з яким оглянуто відеофайли на оптичному диску під назвами: «Б.Хмельницького М`ясоїдівська (на МКЛ № 1 та по Мясоїдівській)_20250720085958_to_202507200909575 та «Б.Хмельницького М`ясоїдівська (на МКЛ № 1 та Б.Хмельницького)_20250720085958 to 20250720091000» згідно з якими на 20.08.2025 о 09:07:23 автомобіль «Chevrolet Lacetti», р/н НОМЕР_2 виїхавши заднім ходом паркується біля тротуару, поруч з заїздом на територію лікарні; 09:08:08 з автомобіля «Chevrolet Lacetti», р/н НОМЕР_3 виходить водій та йде в напрямку в`їзду на територію лікарні; - 09:08:20 водій заходить на територію лікарні та зникає з поля зору камери за парканом лікарні, автомобіль «Chevrolet Lacetti» р/н НОМЕР_1 залишається стояти біля тротуару, поряд з заїздом на територію лікарні; 09:14:35 водій виходить з території лікарні разом з санітаром та «каталкою» і з автомобіля з задніх правих дверей виходить пасажир - жінка, яку садять на «каталку» та везуть в бік входу лікарні, автомобіль «Chevrolet Lacetti» р/н НОМЕР_1 , залишається стояти біля тротуару, поряд з заїздом на територію; 09:16:20 водій, санітар та жінка на «каталці» заходить на територію лікарні та зникають з поля зору камери за парканом лікарні, автомобіль «Chevrolet Lacetti», р/н НОМЕР_1 , залишається; 09:20:20 водій виходить з території лікарні, сідає в автомобіль та від`їжджає.
Суд приходить до висновку про недопустимість у якості доказу даних протоколу слідчого експерименту від 06.08.2025, проведеного з ОСОБА_6 , у якості свідка з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ є допустимим лише за умови його отримання у порядку, встановленому КПК України. Згідно з ч. 1, п. 3, 4 ч. 2, п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав людини, зокрема права на захист, права не свідчити проти себе, а також докази, отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
За змістом ст. 63 Конституції України, ст. 18 КПК України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Особа не може бути примушена давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для підозри або обвинувачення її у вчиненні кримінального правопорушення.
Під час слідчого експерименту ОСОБА_6 формально перебував у статусі свідка, однак від нього фактично отримувались відомості щодо обставин, які могли свідчити про його власну причетність до кримінального правопорушення. При цьому йому не було забезпечено процесуальних гарантій, властивих статусу підозрюваного, зокрема права на захист та права не свідчити проти себе.
Використання як доказів відомостей, отриманих від особи у статусі свідка, яка надалі набула статусу підозрюваного чи обвинуваченого, за умови фактичного отримання від неї викривальних пояснень без належних процесуальних гарантій, порушує право на мовчання та привілей проти самовикриття і тягне визнання таких доказів недопустимими.
За таких обставин дані протоколу слідчого експерименту від 06.08.2025, проведеного із ОСОБА_6 у статусі свідка, без залучення захисника та за відсутності роз`яснення права на захист, зокрема не свідчити проти себе згідно зі положеннями ст. 63 Конституції України, суд вважає такими, що отримані з істотним порушенням вимог ст. ст. 18, 86, 87 КПК України, а тому визнає їх недопустимим доказом, а отже такими, що не можуть бути покладений в основу судового рішення.
Разом з цим, оцінюючи відповідно до приписів ст. 94 КПК України, інші досліджені докази, суд приходить до висновку, що вони є належними, допустимими, та достатніми для висновку про вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_6 за визнаних доведеними судом обставин.
Такий висновок суду ґрунтується насамперед на показаннях потерпілої ОСОБА_4 , які є послідовними, логічними та такими, що узгоджуються з іншими доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Суд не встановив підстав вважати показання потерпілої неправдивими чи такими, що зумовлені зацікавленістю у штучному обвинуваченні ОСОБА_6 . Її показання містять конкретний опис механізму події, місця, часу, напрямку руху автомобіля та характеру подальших дій обвинуваченого. Вони повністю знаходять підтвердження в інших доказах.
Механізм отримання тілесних ушкоджень, про який повідомила потерпіла, підтверджується і висновком експерта судово-медичної експертизи № 1082 від 12.08.2025. 
При цьому зазначений висновок експерта не лише підтверджує факт отримання потерпілою тілесного ушкодження середньої тяжкості, а й не суперечить описаному нею механізму його утворення — контакту з автомобілем з подальшим падінням на дорожнє покриття.
Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він нібито не здійснював рух заднім ходом, наїзду на потерпілу не вчиняв, а лише побачив її вже сидячою на асфальті та доставив до лікарні. Така версія спростовується сукупністю досліджених доказів.
На думку суду, показання обвинуваченого, згідно з якими він, будучи не причетним до травмування ОСОБА_4 , здійснюючи перевезення пасажирів за плату, на шкоду своїм власним інтересам, замість викликати на місце події екстрені служби, узявся перевозити ОСОБА_4 до лікарні, до того ж розташованої на значній відстані від місця події, не відповідають фактичним обставинам справи. Такі дії не узгоджується з поведінкою особи, яка випадково виявила сторонню травмовану людину на вулиці, однак узгоджується з обставинами, повідомленими потерпілою, а саме з тим, що ОСОБА_6 був безпосереднім учасником дорожньо-транспортної пригоди, який здійснив наїзд на неї на транспортному засобі. 
За таких обставин суд вважає, що надані обвинуваченим ОСОБА_6 показання, у зазначеній частині, є неправдивими та спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.
Відомостей, які б вказувати на неосудність або обмежену осудність обвинуваченого ОСОБА_6 в ході судового розгляду - не встановлено.
За даних обставин суд вважає доведеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення поза розумним сумнівом та вважає вірною кваліфікацію його дій за ч.1 ст. 286 КК України, як: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті є не тільки кару, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КПК України суд призначає покарання:  1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;  2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;  3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відносяться до нетяжких злочинів, особу винного, який є особою пенсійного віку, офіційно не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, судимостей не має. 
Обставин, які б відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України, пом`якшували або обтяжували покарання, судом не встановлено. 
На підставі викладеного, з урахуванням відношення обвинуваченого ОСОБА_6 до вчиненого, суд вважає за необхідне і достатнє для виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу, з розстроченням, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, на підставі ч. 4 ст. 53 КК України, виплати штрафу рівними частинами на строк 10 місяців та додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк. Таке покарання, на думку суду, здатне досягти мети покарання. 
Запобіжний захід обвинуваченому - не обирався. 
Вирішуючи цивільний позов прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах в особі КНП «Міська клінічна лікарня №1» ОМР про стягнення з обвинуваченого  ОСОБА_6 коштів у сумі 33743 грн. 30 коп. у рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_4 , суд виходить з наступного. 
Під час судового розгляду завлений цивільний позов прокурор підтримав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 3 ст. 1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» від 07.07.1995 встановлено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Згідно положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Враховуючи викладене, позов прокурора підлягає задоволенню повністю, оскільки винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, внаслідок якого було завдано шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_4 , підтверджено дослідженими у ході розгляду доказами, а розмір витрат на стаціонарне лікування останньої у сумі 33743 грн. 30 коп. обґрунтований та документально підтверджений довідкою-рахунком КНП «Міська клінічна лікарня №1» ОМР № 22 від 22.08.2025.
Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_4 , заявлений її представником, до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ „ЄВРОІНС УКРАЇНА“» (далі - також ПрАТ «СК «Євроінс Україна») та ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням суд встановив наступне. 
В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначила, що 20.07.2025 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_6 , вона отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого черезвертлюгового перелому правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, які за висновком судово-медичної експертизи віднесені до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. У зв`язку з отриманими ушкодженнями вона була госпіталізована, перенесла оперативне втручання, тривалий час перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, проходила курс реабілітації, потребувала придбання лікарських засобів, медичних виробів, спеціального ортеза та постійного медичного нагляду. 
Позивач зазначила, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_4 , була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 228650756, який був чинним на день настання дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку із цим вона просила покласти на страховика обов`язок відшкодувати шкоду в межах страхових сум, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
На підтвердження понесених витрат на лікування ОСОБА_4 посилалася на виписку з медичної карти стаціонарного хворого, консультативний висновок спеціаліста, документи щодо проведеного оперативного лікування, чеки та квитанції на придбання лікарських засобів, медичних виробів, фіксаторів, ортеза та інших необхідних засобів реабілітації. Зазначала, що загальна сума документально підтверджених витрат на лікування становить 45 336 грн 80 коп., які перебувають у прямому причинному зв`язку із тілесними ушкодженнями, отриманими внаслідок кримінального правопорушення, а тому відповідно до статей 21, 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягають стягненню зі страхової компанії. 
Крім того, позивач зазначала, що відповідно до статті 24 вказаного Закону страховик також повинен здійснити страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілої, що становить 4 533 грн 68 коп., які також просила стягнути із ПрАТ «СК «Євроінс Україна». 
Також потерпіла просила стягнути безпосередньо із ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 448 834 грн 32 коп., посилаючись на положення статей 23, 1167 ЦК України.
Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивач зазначала, що внаслідок кримінального правопорушення вона зазнала значних фізичних та душевних страждань. Отриманий перелом стегнової кістки супроводжувався сильним фізичним болем, необхідністю проведення складної операції, тривалим стаціонарним лікуванням та виснажливою реабілітацією. Через похилий вік процес відновлення проходить значно повільніше, ніж у осіб молодшого віку, а повне відновлення функцій кінцівки не гарантується. Позивач зазначала, що була вимушена повністю змінити звичний спосіб життя, втратила можливість самостійно пересуватися, потребувала постійної сторонньої допомоги у побуті, зазнала суттєвих обмежень у повсякденній діяльності та спілкуванні. 
Крім фізичних страждань, потерпіла вказувала на істотні душевні переживання, викликані самим фактом дорожньо-транспортної пригоди, страхом за власне життя і здоров`я, невизначеністю щодо можливості повного відновлення, необхідністю тривалого лікування та залежністю від сторонньої допомоги. У позові зазначалося, що навіть після завершення основного лікування вона продовжує відчувати біль, обмеження рухливості, потребує використання ортеза, проходження повторних курсів лікування та медичного спостереження, а ризик виникнення хронічного больового синдрому й подальших ускладнень залишається високим. На думку позивача, такі наслідки істотно погіршили якість її життя та обумовлюють необхідність справедливої компенсації моральної шкоди. 
Від представника цивільного відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» адвоката ОСОБА_9 до суду надійшов відзив, у якому заперечувалось проти задоволення позову, з посиланням на те, що правовідносини сторін регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», положення якого, на його думку, мають пріоритет над загальними нормами цивільного законодавства. Представник страховика зазначав, що обов`язок страховика зі здійснення страхової виплати виникає виключно у разі настання страхового випадку, а необхідною умовою настання страхового випадку є встановлення вини страхувальника у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Станом на дату подання відзиву обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 був відсутній, а тому, на думку представника страховика, цивільно-правова відповідальність страхувальника не настала, у зв`язку з чим відсутні підстави для здійснення страхової виплати. На підтвердження позиції представник відповідача посилався на положення статей 5, 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», положення ст. 62 Конституції України, ст. 1187 ЦК України. 
Крім того, представник цивільного відповідача стверджував, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір витрат на лікування, оскільки частина наданих документів, на його думку, не є первинними бухгалтерськими документами, а окремі витрати не підтверджують свого безпосереднього зв`язку із лікуванням наслідків саме цієї дорожньо-транспортної пригоди. Також зазначав, що виписки на оплату та рахунки не підтверджують фактичного понесення витрат, а окремі чеки не містять достатніх даних для встановлення їх зв`язку з лікуванням потерпілої.
У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала завлений цивільний позов. 
Представник цивільного відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» ОСОБА_9 у встановленому порядку повідомлявся про дату часі і місце судових засідань, проте на розгляд не з`явився. Разом з цим у відзиві на позов містилася заява щодо розгляду провадження без участі представника цивільного відповідача, у разі його неявки у судове засідання. 
За даних обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 326 КПК, зважаючи на думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду провадження за відсутності належним чином повідомленого представника цивільного відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна», суд дійшов висновку про можливість з`ясування обставини, що стосуються цивільного позов за відсутності зазначеного учасника судового провадження та вирішив провести судовий розгляд без нього.
Так, згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається за правилами КПК України, а у випадках, коли процесуальні відносини не врегульовані цим Кодексом, застосовуються норми ЦПК України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства. 
Відповідно до пункту 5 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон) особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, — це особа, яка використовує забезпечений транспортний засіб, крім особи, яка використовувала забезпечений транспортний засіб, що вийшов з її правомірного володіння внаслідок вчинення протиправних дій.
Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди 20.07.2025 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 , який керував транспортним засобом «Chevrolet Lacetti», державний номер НОМЕР_5 була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» за чинним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ці обставини сторонами не оспорювалися та підтверджуються матеріалами справи № 228650756. 
Цим вироком суду встановлено факт порушення ОСОБА_6 під час керування зазначеним транспортним засобом Правил дорожнього руху та наявність причинного зв`язку між його діями та заподіянням тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , що відповідно до статей 5 Закону свідчить про настання страхового випадку. 
Відповідно до положень статей 14, 18, 20, 21 Закону страховик у межах страхової суми зобов`язаний відшкодувати потерпілій особі документально підтверджені витрати, пов`язані з лікуванням у випадках і розмірах, визначених цим Законом.
Судом досліджено копії виписки з медичної карти потерпілої ОСОБА_4 , консультативного висновку лікаря-спеціаліста, документи щодо проведеного оперативного лікування, фіскальні чеки, документи щодо придбання ортеза, лікарських засобів та інших медичних засобів. Зазначені докази узгоджуються між собою, підтверджують характер отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, необхідність саме такого лікування та реабілітації, а також фактичне понесення відповідних витрат. Самі по собі зауваження представника цивільного відповідача щодо належності та форми окремих документів не спростовують факту здійснення лікування та понесення витрат потерпілою внаслідок події ДТП 20.07.2025, оскільки суд оцінює кожний доказ не лише окремо, а і у взаємозв`язку.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення з цивільного відповідача матеріальної шкоди у сумі 45 336 грн 80 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст. 23 ЦК України моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст. 24 Закону страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, здійснює потерпілій фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування заподіяної їй моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у розмірі 10 відсотків страхової (регламентної) виплати у зв`язку з її лікуванням та/або втратою нею працездатності, розрахованої відповідно до статей 21-23 цього Закону.
З матеріалів справи вбачається, що внаслідок кримінального правопорушення потерпіла ОСОБА_4 зазнала не лише фізичного болю, пов`язаного із травмуванням, внаслідок наїзду на неї зазначеного транспортного засобу під керуванням ОСОБА_6 , а й тривалих моральних страждань. Так вона була змушена пройти стаціонарне лікування, що супроводжувалось оперативним втручанням, реабілітацію, що безумовно змусило змінити її звичний спосіб життя, негативно вплинуло на фізичний стан, можливість самостійного пересуватися, та очевидно суттєво погіршило якість життя. Суд також враховує похилий вік потерпілої, тривалість лікування, характер та тяжкість отриманих тілесних ушкоджень, відомості про незворотність окремих наслідків травми, а також ступінь вини обвинуваченого.
Разом із цим суд бере до уваги принципи розумності, виваженості та справедливості, співмірність заявленої суми характеру заподіяних страждань, відомості про матеріальний стан обвинуваченого, а також ту обставину, що частина моральної шкоди підлягає компенсації страховиком відповідно до спеціального закону.
З огляду на зазначене, суд доходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме: на суму 74533,68 грн., з яких 4533,68 коп. підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та 70 000 грн з   ОСОБА_6 .
Накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.08.2025 (провадження № 1-кс/522/4440/25) арешт на майно, а саме: автомобіль «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , підлягає скасуванню, відповідно до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України.
Питання речових доказів вирішується судом у відповідності до положень ст. 100 КПК України, зокрема: автомобіль марки “Chevrolet Lacetti» номерний знак НОМЕР_1 підлягає поверненню власнику (законному володільцю); оптичний диск наданий КУ «Центр-077» - слід зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до положень ст. ст. 118,124 КПК України з обвинуваченого підлягає стягненню документально підтверджені витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз у загальній сумі 35 656 грн. При цьому на підставі ч.1 ст. 119 КПК України суд, враховуючи майновий стан обвинуваченого ОСОБА_6 , вважає за необхідне розстрочити сплату зазначених процесуальних витрат рівними частинами на десять місяців.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 118, 124, 129, 174, 286, 349, 368, 370, 374, 375, 392, 395, 532 КПК України, -
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6  винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 52700 (п`ятдесят дві тисячі сімсот) грн., з розстроченням на підставі ч. 4 ст. 53 КК України виплати штрафу рівними частинами на строк 10 (десять) місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Цивільний позов прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси - задовольнити повністю, стягнути з  ОСОБА_6  на користь КНП «Міська клінічна лікарня № 1» ОМР, код за ЄДРПОУ 01998986 (р/р № НОМЕР_6 в ТВБВ філії Одеського ОУ АТ «Ощадбанк», МФО 328845) в якості відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 33743 (тридцять три тисячі сімсот сорок три) грн 30 коп.
Цивільний позов  ОСОБА_4  до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ „ЄВРОІНС УКРАЇНА“» та ОСОБА_6 про вішкодування матріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням – задовольнити частково.
Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ „ЄВРОІНС УКРАЇНА“», код за ЄДР 22868348 на користь ОСОБА_4 РНОКПП: НОМЕР_7 шкоду завдану кримінальним правопорушенням, в сумі 49870 (сорок дев`ять тисяч вісімсот сімдесят) грн 48 коп., з яких: 45336 (сорок п`ять тисяч триста тридцять шість) грн 80 коп. - відшкодування шкоди завданої здоров`ю потерпілої; 4533 (чотири тисячі п`ятсот тридцять три) грн 68 коп. – моральної шкоди.
Стягнути з   ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 РНОКПП: НОМЕР_7 , в якості відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, грошові кошти в сумі 70 000 (сімдесят тисяч ) грн.
Накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.08.2025 (провадження № 1-кс/522/4440/25) арешт на майно, а саме: автомобіль «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 - скасувати.
Речові докази:
- автомобіль марки Chevrolet Lacetti» номерний знак НОМЕР_1 –  повернути власнику (законному володільцю);
- оптичний диск наданий КУ «Центр-077» – зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1  на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у кримінальному провадженні у загальній сумі 35656 (тридцять п`ять тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн., з розстроченням, на підставі ч.1 ст. 119 КПК України, виплати рівними частинами на строк 10 (десять) місяців.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя           ОСОБА_1