ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1053/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №700/1112/25 Категорія: 304090200 	Пічкур С. Д. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О.  М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Василенко Л.І., Фетісової Т.Л.,
за участю секретаря Костенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в:

У листопаді 2025 року ТОВ «Українські фінансові операції» звернулося до суду із вказаним позовом. 
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 31 липня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір № 4855408 в електронній формі про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.2 тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 20000,00 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 31 липня 2024 року по 26 липня 2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На пільговий строк 30 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 0,225 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначені у договорі умови і до нього у як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 1,5 % у день.
На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору.
Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 20 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану банком АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».
В подальшому позичальником було підписано додатковий договір від 07 серпня 2024 року та відповідно кошти у розмірі 4 000,00 грн від первісного кредитора згідно договору були надіслані платіжною системою ТОВ «ПЕЙТЕК» на картку споживача.
Позивач також зазначив, що відповідач, оформлюючи кредитний договір здійснив всі необхідні дії, викладені в розділі 2. «Процедура укладання електронного кредитного договору» цієї позовної заяви, що визначені розділом 6. «Особливості укладення кредитних договорів зі споживачами в електронній формі через ITC товариства» Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», та уклав кредитний договір.
Відповідно до реквізитів договору № 4855408 від 31 липня 2024 року, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «81406».
Відповідач не виконав свого зобов`язання за вищевказним кредитним договором, внаслідок чого за даними поденного розрахунку заборгованості за договором № 4855408 від 31 липня 2024 року у період з 31 липня 2024 року по 02 червня 2025 року включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 88 917,53 грн.
02 червня 2025 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 02-1/06/2025 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. 
Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 02-1/06/2025 від 02 червня 2025 року ТОВ «Лінеура України» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит фактору повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством, про фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті боржника електронну адресу та/або телефонний номер.
Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного договору факторингу від 02 червня 2025 року №02-1/06/2025 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 4855408 від 31 липня 2024 року загальна сума заборгованості склала 124 917,51 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту - 23 999,98 грн, заборгованості за процентами - 88 917,53 грн та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 12 000,00 грн.
Крім того, станом на дату укладання договору факторингу від 02 червня 2025 року № 02-
1/06/2025, строк дії договору № 4855408 від 31 липня 2024 року не закінчився, а тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» з дати факторингу 03 червня 2025 року донараховано відсотки за (53 календарних днів). 24 000 грн * 1,5 % = 359,9997 грн* 53 календарних дні = 19 079,9841 грн Такі відсотки нараховані не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування.
Всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «Українські фінансові операції», ані на рахунки первісного кредитора.
Фактично таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 4855408 від 31 липня 2024 року загальною сумою 131 997,49 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 23 999,98 грн, нарахованих процентів первісним кредитором - 88 917,53 грн, 19 079,9841 грн відсотки, нараховані ТОВ «Українські фінансові операції», яку позивач просив стягнути з відповідача.
Крім того, позивач просив суд, в порядку ч.ч. 10,11 ст. 265 ЦПК України, органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.
Також позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» сплачений судовий збір 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Заочним рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість загальною сумою 131 997, 49 грн, яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 23 999, 98 грн, суми заборгованості за процентами нарахованих процентів первісним кредитором - 88 917, 53 грн, суми заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «Українські фінансові операції» - 19 079, 98 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» витрати по сплаті судового збору в сумі 2422, 40 грн та 4 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
У решті позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи рішення, суд погодився з позивачем щодо заявлених позовних вимог про стягнення суми кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом, розмір яких погоджений позичальником.
Щодо вимог позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначив, що кредитні відносини між сторонами у справі виникли у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час, тому вимоги позивача в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо розподілу витрат на правничу допомогу суд врахував, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі сторін. Крім того, послуги надані адвокатським об`єднанням є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом діяльності позивача, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позицій. 
З огляду на обставини справи, позицію сторони відповідача, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, суд вважав, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для часткового їх відшкодування відповідачем, в сумі 4 000,00 грн, що відповідатиме обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості.
Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 12 березня 2026 року виправлено описку у тексті рішення шляхом заміни у тексті рішення ім`я відповідача ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .
Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 23 березня 2026 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
Не погоджуючись із заочним рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2026 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на ухвалення судом рішення з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, вказуючи на передчасність висновків суду, які непідтверджені належними та допустимими доказами, просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Також просить здійснити перерозподіл судових витрат у справі, стягнувши із позивача на користь відповідача сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
У скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що безумовною підставою для скасування рішення є розгляд справи за відсутності належних доказів повідомлення відповідача. Наголошує, що заочне рішення ухвалено за відсутності належних доказів повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, що у відповідності до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення. Суд першої інстанції безпідставно констатував належне повідомлення відповідача, оскільки наявність його заяви про згоду на отримання смс-повідомлень сама по собі не є доказом фактичного вручення конкретного виклику на конкретну дату. Матеріали справи не містять довідок про доставку смс, поштових повідомлень з відміткам про вручення чи інших допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували факт інформування відповідача. Відповідно, суд не мав процесуальних підстав для переходу до заочного розгляду справи.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що мотивувальна частина рішення містить відомості щодо іншої особи боржника, судом в інших процесуальних документах вказано невірне по-батькові відповідача, що свідчить про відсутність належної індивідуалізації предмета доказування та персоналізації судових висновків.
Скаржник зауважує, що позивач не довів належними, допустимими та достатніми доказами видачу кредиту первісним кредитором та здійснення саме ним грошового переказу на картку відповідача.
Також ОСОБА_1 зазначає про те, що позивачем не доведено належного повідомлення відповідача про відступлення права вимоги. Позивач надав загальні документи щодо існування договору факторингу, однак не довів належним чином факт персоніфікованого повідомлення саме цього відповідача. Матеріали справи не містять індивідуалізованих доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 отримав інформацію про зміну кредитора в зобов`язанні. Відсутність такого доказу послаблює вимогу про безумовне виконання зобов`язання саме перед новим кредитором та вказує на формальний підхід позивача до доказування.
Крім того, на переконання скаржника заявлений позивачем розмір заборгованості, зокрема в частині нарахованих процентів, є екстраординарним та створює суттєвий споживчий дисбаланс. Позивач не надав суду прозорого, персоніфікованого і безспірного розрахунку сум. Скаржник вказує про те, що у разі, якщо апеляційний суд під час перевірки розрахунку встановить, що будь-яка частина нарахованих позивачем сум фактично є прихованими платежами за прострочення (штрафами, пенею чи підвищеною ставкою за порушення зобов`язання), такі суми підлягають безумовному виключенню на підставі імперативних заборон ЗУ №2120 на період воєнного стану. Крім того, у разі, якщо суд встановить, що будь-яка частина нарахованих сум охоплює період після закінчення погодженого строку кредитування (після 26 липня 2025 року), така частина підлягає виключенню відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Українські фінансові операції» вказує про обгрунтованість та законність оскаржуваного судового рішення та про відсутність правових підстав для його зміни чи скасування.
Заслухавши учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).
Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення не повністю відповідає вказаним вимогам.
Судом установлено, що 31 липня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №4855408 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» надає відповідачу кредит у розмірі 20 000,00 грн строком на 360 днів, при цьому сторони погодили, що сума кредиту може бути збільшена, про що сторонами укладається додатковий договір. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за договором, відповідно до графіку платежів (п.1.3 цього договору).
Відповідно до п. 1.4. договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процента ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору. Денна процентна ставка за цим договором при застосуванні Стандартної процентної ставки дорівнює 1.5%.
Знижена процентна ставка становить 0,23% за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 29 серпня 2024 року (включно) сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. Денна процентна ставка за цим договором у разі використання клієнтом права на знижену процентну ставку дорівнює 1.394% (п.1.4.2 договору).
У п.1.13 договору сторонами узгоджений порядок електронної ідентифікація клієнта для входу в Особистий кабінет, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону клієнта.
Відповідно до п.2.1-2.2 договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 . Суму кредиту (його частину) товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 31 липня 2024 року або 01 серпня 2024 року.
Згідно з п. 3.1 договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".
Сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору. (п.4.1 договору)
Зі змісту договору також встановлено, що договір укладено в електронній формі й підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 81406 31.07.2024 21:03:06 ОСОБА_1 
31 липня 2024 року відповідачем, шляхом використання одноразового ідентифікатора, було також підписано паспорт споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором 25663 31.07.2024 21:01:43, в якому також містяться умови щодо інформації та контактних даних кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (тип, сума, строк, мета, спосіб надання кредиту), інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (тип та розмір відсоткової ставки, орієнтовна вартість кредиту), порядок повернення кредиту.
07 серпня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до договору №4855408 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31 липня 2024 року, за умовами якого сторони за взаємною згодою домовились, що згідно з умовами цього додаткового договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту, яка надається згідно з цим додатковим договором складає: 4 000,00 гривень.
Пунктом 1.3. додаткового договору внесено зміни у п.1.2. договору та викладено його у наступній редакції: «1.2. на умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 24 000,00 гривень.» Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. 1.4. Сума кредиту на дату укладення цього додаткового договору, з урахуванням платежів, здійснених клієнтом за договором, складає: 24 000,00 гривень. 1.5. Строк кредитування та періодичність сплати процентів залишаються незмінними, відповідно до п.1.3 Договору. 1.6. За користуванням кредитом нараховуються проценти на умовах, встановлених п.1.4 Договору.
З врахуванням зміненої суми кредиту за договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) Денна процентна ставка за Договором у разі використання Клієнтом права на Знижену процентну ставку дорівнює 1.393%
Товариство протягом двох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього додаткового договору надає кредит (додаткову суму) у безготівковій формі шляхом перерахування коштів додаткової суми кредиту за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 . (п.2.1 додаткового договору)
Відповідно до п. 3.2 додаткового договору усі інші умови договору, не змінені цим додатковим договором, залишаються дійсними та незмінними, і сторони підтверджують за ними свої зобов`язання.
Додатковий договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 40570 07.08.2024 19:16:37 ОСОБА_1 .
Також відповідачем 07 серпня 2024 року підписано паспорт споживчого кредиту до укладення Додаткового договору №4855408-T1 до договору про споживчий кредит №4855408 від 31 липня 2024 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором 40570 07.08.2024 19:16:35 ОСОБА_1 .
Перерахування кредитних грошових коштів позичальнику підтверджується інформаційний листом платіжного сервісу ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-1006 від 10 червня 2025 року про перерахування коштів 31 липня 2024 року 21:05:10 на суму 20 000,00 грн на карту НОМЕР_2 .
Згідно з листом АТ «Універсал Банк» від 22 грудня 2025 року №БТ/Е-22201, надано на запит суду, банком підтверджена належність ОСОБА_1 платіжної картки НОМЕР_2 , а також зарахування на вказану картку за період з 31 липня 2024 року по 05 серпня 2024 року коштів у сумі 20 000,00 грн, та за період з 07 серпня 2024 року по 12 серпня 2024 року коштів у сумі 4 000,00 грн. (а.с. 61).
У наслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором №4855408 від 31 липня 2024 року станом на 02 червня 2025 року у сумі 124 917,51 грн, яка складається з 23 999,98 грн тіла кредиту, 88917,53 грн процентів за користування, 12000,00 штрафних санкцій.
Згідно розрахунком заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за договором №4855408 від 31 липня 2024 року за 53 календарних дні (03 червня 2025 по 25 липня 2025 року) сума нарахованих процентів на основний борг становить 19 080,00 грн.
02 червня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу №02-1/06/2025, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна передає (відступає) ТОВ «Українські фінансові операції» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.
Згідно з п 1.2 договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п. 3.3 цього договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта - підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості.
Відповідно до платіжних інструкцій щодо переказу коштів №1384 від 03 червня 2025 року, №257 від 03 червня 2025 року та №11185 від від 03 червня 2025 року позивачем здійснені оплати згідно договору факторингу №02-1/06/2025 від 02 червня 2025 року ТОВ «Лінеура України».
З акту прийому передачі Реєстру боржників від 02 червня 2025 року, що є додатком №2 до договору факторингу №02-1/06/2025, вбачається, що на виконання п. 1.2 Договору ТОВ «Лінеура України» (Клієнт) передало, а ТОВ «Українські фінансові операції» (Фактор) прийняло реєстр боржників кількістю 3609, після чого до останнього переходять права вимоги заборгованості від боржників. Загальна сума заборгованості складає 51 941 209, 44 грн.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 02 червня 2025 року до договору факторингу №02-1/06/2025 від 02 червня 2025 року ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 124 917,51 грн, з яких: 23999,98 грн - сума заборгованості по основному боргу; 88917,53 грн - сума заборгованості по відсоткам, 12000,00 - сума заборгованості за пенею та штрафами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
За приписами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11 викладено висновок про те, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом у справі № 761/1543/20, від 23 лютого 2022 у справі № 639/86/17, від 19 січня 2022 року у справі № 554/8549/15-ц.
З копії повідомлення боржників від 03 червня 2025 року вбачається, що ТОВ «Українські фінансові операції» повідомило боржника за кредитним договором №4855408 шляхом направлення смс-повідомлення на номер телефону НОМЕР_3 , зазначений в анкеті боржника, а також в особистий кабінет боржника повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором та передачу персональних даних ТОВ «Українські фінансові операції» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора.
Відповідно до п. 8.10 кредитного договору №4855408 від 31 липня 2024 року сторони обмінюються повідомленнями за контактними даними сторін, зазначеними у цьому договорі, а також за наданими клієнтом контактними даними при реєстрації в Особистому кабінеті та контактними даними товариства, зазначеними на сайті.
Таким чином, доводи апелянта щодо недоведеності належного повідомлення відповідача про відступлення права вимоги спростовуються матеріалами справи.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із встановленого факту укладення між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 кредитного договору в електронній формі, виконання позикодавцем умов договору щодо надання кредитних коштів та правомірному відступленні права вимоги за цим договором ТОВ «Українські фінансові операції».
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку (фінансової установи) на пред`явлення будь-якої вимоги.
Судом встановлено факт укладення 31 липня 2024 року кредитного договору № 4855408 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , а також додаткового договору 07 серпня 2024 року в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаного електронним підписом позичальника через одноразовий ідентифікатор, що відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.
Судом також встановлено й підтверджується матеріалами справи, що, на виконання умов вказаного договору, кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірах та на умовах, встановлених договором.
Перерахування кредитних грошових коштів позичальнику підтверджується інформаційний листом платіжного сервісу ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-1006 від 10 червня 2025 року про перерахування коштів, а також листом АТ «Універсал Банк» від 22 грудня 2025 року №БТ/Е-22201 щодо надходження грошових коштів на суми 20 000,00 грн та 4 000,00 грн на карту відповідача.
Таким чином, позивачем доведено належне виконання кредитодавцем умов договору споживчого кредиту №4855408 від 31 липня 2024 року та перерахування відповідачу коштів на виконання умов договору та додаткового договору.
Відхиляючи як необґрунтовані доводи апеляційної скарги про відсутність доказів надання (перерахування) відповідачу кредитних коштів, колегія суддів виходить з наступного.
Первісний кредитор ТОВ «Лінеура Україна» є фінансовою, а не банківською установою. Зважаючи на положення Закону України «Про платіжні послуги», інформаційний лист платіжного сервісу (платіжної системи), через який здійснювалося перерахування коштів, є первинним обліковим документом, що підтверджує факт здійснення платіжної операції та всі її реквізити.
Наданий позивачем інформаційний лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-1006 від 10 червня 2025 року про перерахування коштів, а також лист АТ «Універсал Банк» від 22 грудня 2025 року №БТ/Е-22201 щодо надходження грошових коштів на суми 20 000,00 грн та 4 000,00 грн на карту відповідача містять інформацію про перерахування коштів на банківську картку, визначену відповідачем в договорі кредиту, що у сукупності з іншими доказами, такими як укладений кредитний договір та розрахунок заборгованості, належним чином підтверджує факт надання кредитних коштів відповідачу. Вимога апелянта про надання саме банківської виписки, індивідуалізованого реєстру транзакцій чи іншого первинного банківського документу є помилковою, оскільки платіжні операції в даному випадку здійснювалися через небанківську платіжну систему, і відповідний інформаційний лист є належним первинним документом, що підтверджує транзакцію.
ТОВ «Універсальні платіжні рішення» згідно з договором від 12 березня 2019 року №ФК-П-19/03-01 надає ТОВ «Лінеура Україна» послуги з переказу коштів.
Також, враховуючи умови надання кредитних коштів, колегія суддів зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів, мав можливість представити суду по такому рахунку виписку. Між тим, правом надання таких доказів відповідач також не скористався.
Отже, доводи апеляційної скарги про недоведеність перерахування коштів є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами, апеляційний суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що кредитний договір між сторонами був укладений 31 липня 2024 року зі строком дії на 360 днів з 31 липня 2024 року по 26 липня 2025 року та містить узгоджені ними положення щодо встановлення розміру, порядку нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 1,5 відсотки в день.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (статтю 8 доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року).
Згідно з п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % (Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 1 згідно із Законом № 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року).
Відповідно до розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Згідно з карткою документа Закону № 3498-ІХ визначено, що дата публікації 23 грудня 2023 року, дата набрання законної сили 24 грудня 2023 року.
Таким чином, тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто до 20 серпня 2024 року включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно).
На підставі ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто з 21 серпня 2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%.
Враховуючи, що договір укладено 31 липня 2024 року, то в період до 20 серпня 2024 року включно проценти за користування кредитом повинні були нараховуватися з розрахунку не більше 1,5 % ставки. Позичальник скористався правом, передбаченим п.1.4.2 договору та позикодавцем була застосована знижена процентна ставка 0,23% за кожен день користування кредитом за період до дня внесення першого платежу, визначеного в графіку платежів, зокрема до 29 серпня 2024 року.
Починаючи з 30 серпня 2024 року позикодавець нараховував проценти за користування кредитними коштами за ставкою 1,499 %, що перевищує максимально встановлену Законом України "Про споживче кредитування" ставку в 1%.
Таким чином, починаючи з 30 серпня 2024 року по 02 червня 2025 року на суму основного богу повинні нараховуватися відсотки первісним кредитором із застосуванням максимального розміру денної процентної ставки в розмірі 1%, що за 277 днів становить 66 479,972 грн (23 999,99*1%*277 днів).
В подальшому, після відступлення права вимоги новому кредитору ТОВ «Українські фінансові операції» за 53 дні користування кредитними коштами проценти за користування кредитними коштами із розрахунку 1% ставки в день становлять 12 719,995 грн (23 999,99*1%*53 днів).
Приписи ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» не були враховані судом першої інстанції при перевірці наданого позивачем розрахунку заборгованості, тому суму визначених судом до стягнення відсотків, нарахованих первісним кредитором, слід зменшити з 88 917,53 грн до 66 479,97 грн. та суму визначених судом до стягнення відсотків, нарахованих ТОВ «Українські фінансові операції», слід зменшити з 19 079,98 грн до 12 720,00 грн.
Будь-які нарахування поза межами строку кредитування ні первісним кредитором, ні позивачем не проводилися, стягнення штрафних санкцій, які відображені у наданому позивачем розрахунку первісним кредитором, не є предметом позовних вимог ТОВ Українські фінансові операції»..
Відхиляючи доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення щодо розгляду справи за відсутності належних доказів повідомлення відповідача, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держав (частина перша статті 2 ЦПК України).
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки (пункт 2 частини третьої статті 223 ЦПК України).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. (ч.1 ст. 281 ЦПК України)
Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (стаття 211 ЦПК України).
Частиною шостою статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма 128 ЦПК України).
Згідно з частиною тринадцятою статті 128 ЦПК України за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
У постанові Верховного Суду від 01 листопада 2023 року у справі № 761/20381/21 зазначено, що відповідно до пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику судового процесу SMS-повідомленням лише після подання ним до суду відповідної заявки. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України. Отже, суд може повідомляти учасника справи про розгляд справи з використанням засобів мобільного зв`язку шляхом надіслання текстових (SMS) повідомлень, однак виключно за наявності відповідної письмової заяви такого учасника.
З матеріалів справи вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі від 17 листопада 2025 року разом із судовою повісткою про виклик до суду на 11 грудня 2025 року о 10:30 була вручена особисто відповідачу рекомендованим відправленням 21 листопада 2025 року (а.с. 40).
Правом на подачу відзиву відповідач не скористався.
11 грудня 2025 року ОСОБА_1 підписав заявку на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою смс-повідомлень на зазначений заявником номер телефону (а.с. 44).
Повістку про виклик до суду на 26 грудня 2025 року на 10:00 доставлено ОСОБА_1 11 грудня 2025 року о 14:48 (а.с. 57).
Повістку про виклик до суду на 21 січня 2026 року на 11:30 доставлено ОСОБА_1 29 грудня 2025 року о 10:44 (а.с. 72).
Повістку про виклик до суду на 10 лютого 2026 року на 11:30 доставлено ОСОБА_1 21 січня 2026 року о 12:09 (а.с. 79).
Суд першої інстанції, встановивши, що відповідач в судове засідання не з`явився, причину своєї неявки не повідомив, відзив не подавав, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, дотримався норм процесуального права та ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Отже, посилання у апеляційній скарзі на розгляд справи судом за відсутності належних доказів повідомлення відповідача є безпідставним, так як вони суперечать наявним у матеріалах справи доказам.
За таких обставин, на підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 376 ЦПК України, у зв`язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, колегія суддів доходить висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині стягнутих процентів за користування кредитними коштами.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення (21,85% вимог позовної заяви залишено без задоволення), а оскаржуване рішення апеляційним судом змінюється (задоволено 78,18% вимог позовної заяви), то розподіл судових витрат слід змінити.
Враховуючи приписи ч.10 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 099,80 грн судового збору та 3 127,20 грн витрат позивача на правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2026 року змінити, зменшивши нараховані первісним кредитором проценти з 88 917,53 грн до 66 479,97 грн. і нараховані Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» проценти - з 19 079,98 грн до 12 720,00 грн. та в частині судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» 1 099,80 грн судового збору та 3 127,20 грн. витрат на правничу допомогу.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 26 травня 2026 року.

Судді: