Справа №399/515/26 
Провадження №2/399/498/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

01 липня 2026 року cелище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участі секретаря судового засідання Гриценко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в селищі Онуфріївка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1861195 від 28.10.2024 року в розмірі 116550,00 гривень та стягнення заборгованості за кредитним договором № 1909435 від 28.10.2024 року в розмірі 36280,50 гривень.
Свій позов мотивувала тим, що 28.10.2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір № 8161195 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».
Після того, як відповідачем було здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора і заповнено електронну заявку на отримання споживчого кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, ТОВ «Селфі кредит» 28.10.2024 року направило ОСОБА_1 , пропозицію укласти договір № 1861195 про надання споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору.
28.10.2024 року позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір у формі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містить усі істотні умови, і маючи механічну можливість відмовитися від підписання договору, виразив однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС первісного кредитора. Зі своєї сторони ТОВ «Селфі кредит» направило 28.10.2024 року о 12:14:03 ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему на номер телефону НОМЕР_1 одноразовий ідентифікатор К164, котрий в свою чергу боржником було 28.10.2024 о 12:14:24 введено/відправлено первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим він прийняв пропозицію щодо укладання договору № 1861195 про надання споживчого кредиту, на умовах визначених офертою.
Таким чином, 28.10.2024 року о 12:15:29 між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1661195 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, вказаному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».
Відповідно до Розділу 1 кредитного договору ТОВ «Селфі кредит» надає позичальнику кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити за користування ним на виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту.
ТОВ «Селфі кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на карту позичальника № НОМЕР_2 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «Пейтек», що включено до реєстру платіжної інфраструктури НБУ.
Таким чином позичальником було отримано кредит в загальній сумі 35000 гривень. 
Відповідач виконував на себе взяті зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
29.04.2025 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Свеа фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-09/25, відповідно до умов якого клієнт відступає фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановленні цим договором.
Відповідно до додатку №с 1 (реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-09/25 від 29.04.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1861195 складає 116550 гривень. 
Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором № 1861195 від 28.10.2024 року становить: заборгованість по тілу – 35000 грн., заборгованість по відсоткам – 64050 грн., пеня – 17500 грн.
Крім того, 28.10.2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1909435 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».
Після того, як відповідачем було здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора і заповнено електронну заявку на отримання споживчого кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, ТОВ «Слон кредит» 28.10.2024 року направило ОСОБА_1 , пропозицію укласти договір № 1909435 у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору.
28.10.2024 року позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір у формі договору, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразив однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС первинного кредитора. Зі своєї сторони ТОВ «Слон кредит» направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему на номер телефону НОМЕР_1 , одноразовий ідентифікатор Е376, котрий в свою чергу боржником було 28.10.2024 року о 20:12:42 введено/відправлено первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим він прийняв пропозицію щодо укладання договору № 1909435, на умовах визначених офертою.
Таким чином, 28.10.2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1909435 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».
Відповідно до Розділу 1 кредитного договору ТОВ «Слон кредит» надає позичальнику кредит у гривні, в сумі 6700 гривень, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 357 днів. За користування кредитом нараховується проценти у наступних розмірах та відповідно до наступних умов: підвищена процентна ставка становить 15 % в день та застосовується за перший день користування кредитом, стандартна процента ставка становить 3 % в день та застосовується з другого дня користування кредитом.
ТОВ «Слон кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_2 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. 
Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши передбачені договором платежі вчасно, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
27.06.2025 року між ТОВ «Слон кредит» було укладено договір факторингу № 01.02-17/25, відповідно до умов якого первісний кредитор передає за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.
Відповідно до Додатку 1 (реєстру боржників) до договорів факторингу № 01.02-17/25 від 27.06.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1909435 складає 36280,50 гривень. 
Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором № 1906435 від 28.10.2024 року становить: заборгованість за сумою кредиту – 6700 гривень, заборгованість по відсоткам – 16180,50 гривень, пеня, штраф – 13400 гривень загальна заборгованість – 36280,50 гривень.
На підставі вищевикладеного просять суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою суду від 05.06.2026 року відкрито спрощене позовне провадження та справу призначено до судового розгляду по суті
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Відповідача ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки в судове засідання не повідомив. Відзиву на позовну заяву не подавав та клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв.
Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено що, 28.10.2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 укладено договір № 1861195 відповідно до якого останньому надались кошти в розмірі 35000 гривень, строком на 360 днів, стандартною процентною ставкою 1% в день та застосуванням протягом всього строку кредитування, графіком платежів, паспортом споживчого кредиту, інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг. Договір укладено в письмовій електронній формі, шляхом підписання електронним підписом у виді одноразового ідентифікатора /а.с. 11-16/.
Згідно розрахунку заборгованості станом на 29.04.2025 року ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «Селфі кредит» за кредитним договором № 1861195 від 28.10.2024 року в розмірі 116550 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 35000 гривень, заборгованість по відсоткам – 64050 гривень, пеня – 17500 гривень /а.с. 22-24/.
Листом за вих. № 20250508-1682 від 087.05.2025 року ТОВ «Пейтек» повідомило ТОВ «Селфі кредит», що на підставі укладеного між Товариствами укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку та 28.10.2024 року здійснило переказ коштів в розмірі 35000 гривень на картковий рахунок № НОМЕР_2 /а.с. 25/.
29.04.2025 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Свеа фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-09/25, відповідно до якого клієнт відступає фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Згідно витягу з реєстру боржників до ТОВ «Свеа фінанс» перейшло право грошової вимоги і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1861195 від 28.10.2024 року в розмірі 116550 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 35000 гривень, заборгованість за процентами – 64050 гривень, пеня – 17500 гривень /а.с. 26-32/.
28.10.2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1909435 про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний», відповідно до якого останньому надались кредитні кошти в розмірі 6700 гривень, строком 357 днів, фіксованою процентною ставкою 15% в день застосовується за перший день користування кредитом, стандартною ставкою в розмірі 3% в день та застосовується з другого дня користування кредитом і до 17.11.2024 року, в безготівковій формі на картковий рахунок № НОМЕР_3 , перерахуванням коштів графіком платежів, паспортом споживчого кредиту, з інформаційним повідомленням. Договір укладено в письмовій електронній формі, шляхом підписанням електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора /а.с. 33-41/.
Довідкою ТОВ «Слон кредит» повідомило ТОВ «Свеа фінанс» що 28.10.2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1909435 та так як Товариство з 28.12.2020 року є учасником системи BankID НБУ тому після ідентифікації отримано дані та встановлено особу що укладає договір як ОСОБА_1 /а.с. 42/.
Згідно розрахунку заборгованість станом на 27.06.2025 року, ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «Слон кредит» за кредитним договором № 1909435 від 28.10.2024 року в розмірі 36280,50 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 6700 гривень, заборгованість за процентами - 16180,50 гривень, штраф – 13400 гривень /а.с. 51-52/.
Листом за вих. № 20250708-3017 від 08.07.2025 року ТОВ «Пейтек» повідомило ТОВ «Слон кредит», що на підставі укладеного між Товариствами договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022 року, ТОВ «Пейтек» 28.10.2024 року здійснило переказ коштів на картковий рахунок № НОМЕР_2 в сумі 6700 гривень /а.с. 53/.
27.06.2025 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Свеа фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-17/25, відповідно до якого клієнт відступає фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Згідно витягу з реєстру боржників до ТОВ «Свеа фінанс» перейшло право грошової вимоги і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1909435 від 28.10.2024 року в розмірі 36280,50 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 6700 гривень, заборгованість за процентами – 16180,50 гривень, пеня – 13400 гривень /а.с. 54-60/.
Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIIIвід 03.09.2015 (який набрав чинності 30.09.2015), на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ( частина 12статті 11 Закону № 675-VIII).
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.
Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення відповідного договору.
При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в частині кредитора.
Отже, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
За змістом частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Свеа фінанс» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.
Разом з тим, звертаючись до суду із позовом, ТОВ «Свеа фінанс» просило стягнути із відповідача за кредитним договором № 1861195 від 28.10.2024 року та зокрема і штрафні санкції у виді штрафу в розмірі 17500 гривень та за кредитним договором № 1909435 від 28.10.2024 та зокрема і штрафні санкції у виді штрафу в розмірі 13400 гривень з огляду на вказане, суд повідомляє наступне. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).
Водночас, особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина четверта статті 14 ЦК України).
15 березня 2022 року був прийнятий Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", що набрав чинності 17 березня 2022 року.
Цим Законом розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 18 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд розглядав питання застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у подібних правовідносинах (постанова від 31 січня 2024 року у справі № 183/7850/22 (провадження № 61-14740св23)) і зробив такі висновки: "Законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
При ухваленні рішення у справі суд враховує також аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування норми пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у подібних правовідносинах, що викладені у постановах від 07 серпня 2024 року у справі № 759/7103/23 (провадження № 61-5216св24), від 13 березня 2024 року у справі № 350/711/22 (провадження № 61-9733св23). У цих справах Верховний Суд вирішував питання щодо застосування положень пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до правовідносин, що виникли між фізичними особами про стягнення боргу за договором позики.
Суд зазначає, що оскільки ця норма стосується всіх фізичних осіб, які є позичальниками за кредитними (позиковими) договорами з банками або іншими кредитодавцями (позикодавцями).
Підсумовуючи викладене, суд наголошує, що з огляду на дію спеціальної норми Перехідних положень ЦК України, яка звільняє позичальників за договором позики від відповідальності за прострочення виконання грошових зобов`язань під час воєнного стану, позикодавець не може вимагати стягнення з позичальника додаткових коштів у виді неустойки (штрафи, пені), інфляційних втрат,та 3% річних за період прострочення, що припав на період дії воєнного стану, тобто за період з 24 лютого 2022 року та протягом 30 днів після його закінчення.
Отже, кредитні договори були укладені 28.10.2024 року, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що штрафні санкції у вигляді штрафу за кредитним договором № 1861195 від 28.10.2024 року в розмірі 17500 гривень та за кредитним договором № 1909435 від 28.10.2024 року в розмірі 13400 гривень підлягають списанню позикодавцем (позивачем у справі) в силу вимог пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
У зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення неустойки задоволенню не підлягають, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
На підставі вище викладеного суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа фінанс» за кредитними договорами: № 1861195 від 28.10.2024 року в розмірі 99050 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 35000 грн., заборгованість за відсотками – 64050 грн., та 1906435 від 28.10.2024 року заборгованість в розмірі 22880, 50 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі – 6700 гривень, заборгованість за процентами – 16180,50 гривень та що підлягає стягненню загальною сумою – 121930,50 гривень.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що суд задовольнив позовні вимоги частково, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача розмірі 2124, 10 гривень судових витрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог 121930, 5*100/152830,5=79,78%; 2662,4 х79,78%). 
Керуючись ст.ст. 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд –

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс», код ЄДРПОУ 37616221, що розташоване за адресою: вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070 (рахунок НОМЕР_5 , в АТ «ОТП банк», МФО 300528), заборгованість за кредитним договором № 1861195 від 28.10.2024 року у розмірі 99050 (дев`яносто дев`ять тисяч п`ятдесят) гривень 00 копійок та за кредитним договором № 1906435 від 28.10.2024 року в розмірі 22880 (двадцять дві тисячі вісімсот вісімдесят) гривень 50 копійок та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2124 (дві тисячі сто двадцять чотири) гривень 10 копійки.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя         М.М.Лях