УХВАЛА
01 червня 2026 року
м. Київ
справа № 686/37188/25
провадження № 61-7112ск26
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2026 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 квітня 2026 року у справі за заявою Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2025 року Головне управління Державної податкової служби 
у Хмельницькій області (далі - ГУ ДПС у Хмельницькій області), заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), звернулося до суду із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю.
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області рішенням 
від 25 лютого 2026 року у задоволенні заяви ГУ ДПС у Хмельницькій області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, відмовив.
Хмельницький апеляційний суд постановою від 29 квітня 2026 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 
2026 року залишив без змін.
26 травня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ГУ ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 
2026 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 квітня 
2026 року.
Щодо підстав касаційного оскарження
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, якою визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.
Правильність оформлення касаційної скарги, зокрема її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги.
Згідно з пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У касаційній скарзі заявник, як на підставу для відкриття касаційного провадження, посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України - відсутність правового висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», підпункту 20.1.5 пункту 20.1 статті 20, підпункту 73.4 статті 73 ПК України у подібних правовідносинах, зокрема в розрізі відмови у задоволенні заяви про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, з підстав відсутності в матеріалах справи відомостей про здійснення заходів щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків.
Однак наведені доводи не свідчать про касаційне оскарження рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 
2026 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 квітня 
2026 року на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України з огляду на таке.
Касаційна скарга, яка подана на підставі пункту 3 частини другої 
статті 389 ЦПК України, повинна містити: 1) посилання на конкретну норму права, яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні; 2) посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування цієї ж норми права; 3) конкретизацію змісту правовідносин, щодо яких цей висновок відсутній; 4) обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
З огляду на зміст підстави оскарження судових рішень у справі, передбаченої 
пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню судами під час вирішення спору.
Таким чином, у разі подання касаційної скарги на підставі вказаної норми, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи (схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі 
№ 910/18531/19).
Про необхідність формування єдиної правозастосовчої практики свідчить, зокрема відсутність єдиного правового висновку Великої Палати Верховного Суду, наявність правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному, велика кількість справ щодо вирішення подібних правовідносин, які перебувають на розгляді судів.
Саме лише посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, без зазначення конкретних норм права, щодо яких відсутній правовий висновок, його обґрунтування, не свідчить про виконання заявником вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо належного обґрунтування у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
Питання, пов`язані з розкриттям інформації, яка містить банківську таємницю, висвітлені у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі 
№ 646/3518/19 (провадження № 61-196св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 761/21850/19 (провадження № 61-8131св21) та від 08 грудня 
2021 року у справі № 686/4972/21 (провадження № 61-10767св21), 
від 23 березня 2023 року у справі № 752/18896/21 (провадження 
№ 61-1578св23), від 13 червня 2023 року у справі № 752/18344/21 (провадження № 61-12155св22), від 24 квітня 2023 року у справі № 758/6507/18 (провадження № 61-10185св 22), від 17 жовтня 2023 року у справі 
№ 752/30877/21 (провадження № 61-4688св23), від 15 лютого 2024 року у справі № 757/287/21-ц (провадження № 61-6629св23), що спростовує доводи касаційної скарги про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Також слід зауважити, що правові висновки Верховний Суд формулює лише щодо конкретно визначених правовідносин, а не висновок, який на думку скаржника, буде підставою для відкриття касаційного провадження.
Враховуючи призначення Верховного Суду, який є судом права, та з огляду на зміст пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, метою відкриття касаційного провадження на підставі наведеної процесуальної норми є формування судової практики щодо застосування норм права, а не надання оцінки правильності застосування норм права у спірних правовідносинах, коли мотивом заявника є - домогтися повторної оцінки касаційним судом обставин справи.
Виходячи з наведеного, заявнику необхідно подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, в якій вказати передбачену (передбачені) 
статтею 389 ЦПК України підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, а також навести належне обґрунтування цієї (цих) підстави (підстав) з урахуванням викладених правових висновків Верховного Суду.
Щодо сплати судового збору
Разом з тим, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої 
статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
З огляду на зміст судових рішень, у грудні 2025 року ГУ ДПС у Хмельницькій області звернулося до суду в порядку окремого провадження із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю.
У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено на 2025 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2025 року - 3 028 грн.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України 
«Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн х 0,5 = 1 514 грн).
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України 
«Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду юридичною особою справляється судовий збір, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми (1 514 грн х 200 % = 3 028 грн).
У частинітретій статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року 
у справі № 916/228/22 (провадження № 12-26гс22) зазначила, що «Верховний Суд застосовує коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору в разі подання до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір», в електронній формі. Особи, які після 04 жовтня 2021 року подають до суду документи в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України «Про судовий збір».
Отже, ГУ ДПС у Хмельницькій областіслід сплатити суму судового збору 
у розмірі 2 422,40 грн (3 028 грн х 0,8) грн за подання касаційної скарги 
до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, який має бути перераховано або внесено за наступними реквізитами: отримувач коштів ? ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок 
отримувача - UA288999980313151207000026007; призначення платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України 
«Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої 
статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу 
ГУ ДПС у Хмельницькій області без руху та надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме надати: 1) касаційну скаргу у новій редакції з урахуванням наведених вимог процесуального законодавства та копії відповідно до кількості учасників справи; 2) документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2026 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 квітня 2026 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська