П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/8165/25	

Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О. В.
Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А. І.
– Ступакової І. Г. 

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю “ІМПОРТМАКС” на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “ІМПОРТМАКС” до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :
ТОВ “ІМПОРТМАКС” звернулась до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління ДПС у Вінницькій області, в якому просило протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 03.02.2025 року №98/34-00-07-03.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що Головним управлінням ДПС у Вінницькій області була проведена фактична перевірка товариства з обмеженою відповідальністю “ІМПОРТМАКС” з метою упередження порушень вимог чинного законодавства з питань порядку проведення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій, у тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торгівельної надбавки (націнки).
За результатами перевірки складено акт №710/02-32-07-05/43738098 від 14.01.2025 року, яким встановлено порушення підприємством вимог п.1,2 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (із змінами та доповненнями).
Внаслідок встановлення порушень, зазначених в акті №710/02-32-07-05/43738098 від 14.01.2025 року про результати перевірки, 03.02.2025 року Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №98/34-00-07-03, яким накладено штрафні санкції на суму 47499,00 грн.
Вважаючи вищевказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 в задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю “ІМПОРТМАКС” до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ТОВ “ІМПОРТМАКС”, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначає, що проаналізувавши скаргу на яку посилається контролюючий орган та суд першої інстанції, як на правомірну підставу проведення фактичної перевірки, вбачається, що вона не відповідає ст. 5 Закону України «Про звернення громадян», так і правовим позиціям Верховного Суду.
Так, як вбачається із скарги, придбання товару було здійснено у ТОВ “ЦИТРУС”, код ЄДРПОУ 38392659. Натомість, позивачем по справі є ТОВ «ІМПОРТМАКС», код ЄДРПОУ 43738098, що безпосередньо відображено і в наказі на проведення перевірки.
Крім того, відсутність такого складового елементу як дати та предмету покупки унеможливлює взагалі перевірку відповідної обставини на предмет існування такої покупки в магазині, як і перевірку суб`єкта господарювання, що здійснював реалізацію товару на відповідній торговій точці.
Вказує, що в Зауваженнях до Акту перевірки було зазначено, що виданий чек Покупцю (перевіряючому) не відповідав формі та був сформований помилково через наявність технічного збою, про що Покупця було відразу повідомлено та запропоновано зачекати декілька хвилин для видачі фіскального чеку після усунення технічних недоліків.
Звертає увагу, що ним норми відповідного закону порушено не було, так як фактично фіскальний чек на реалізований товар було видано, а відповідна операція була фіскалізована.
Будь-яких інших порушень Актом перевірки встановлено не було, а тому враховуючи те, що перевіряючому було надано фіскальний чек на придбання «Смартфон Iphone 16 128Gb Black Apple (чорний)» та в подальшому сформовано фіскальний чек на повернення, вважаємо висновки Акту перевірки не доведеними та спростованими, а податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків № 98/34-00-07-03 від 03.02.2025р. таким, що підлягає скасуванню.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що Товариства з обмеженою відповідальністю “ІМПОРТМАКС” (далі – ТОВ “ІМПОРТМАКС”, підприємство) зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом – 43738098.
У ТОВ “ІМПОРТМАКС” (як суб`єкта господарської діяльності) зареєстрована господарська одиниця - склад-магазин “Цитрус”, який розташований за наступною адресою: вул. Соборна, 22, м. Вінниця.
Відповідно до доповідної записки Відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Вінницькій області №131/02-32-07-05 від 09.01.2025 року (а.с. 114-116) вбачається, що у встановленому законодавством порядку отримано скаргу громадянки ОСОБА_1 від 20.11.2024 року щодо можливих порушень у склад-магазині “Цитрус”, який знаходиться за адресою: вул. Соборна, 22, в частині реалізації товарів за чеками невстановленої форми (а.с. 112-113). У пропозиції доповідної записки було зазначено про необхідність надання дозволу на проведення фактичної перевірки господарської одиниці з питань дотримання вимог порядку проведення розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг на підставі п.п.80.2.2, 80.2.3 п.80.2 ст.80 ПК України з 14.01.2025 року.
Враховуючи вищезазначене, наказом Головного управління ДПС у Вінницькій області від 10.01.2025 року №255к (а.с. 118) було зобов`язано провести фактичну перевірку ТОВ “ІМПОРТМАКС” з 13.01.2025 року тривалістю 10 діб. 
Перед початком проведення фактичної перевірки підприємства, а саме його господарської одиниці - склад-магазину “Цитрус”, який знаходиться за адресою: вул. Соборна, 22, м. Вінниця, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовою особою Головного управління ДПС у Вінницькій області була проведена контрольна розрахункова операція з купівлі смартфона iPhone 16 128Gb Black на суму 47 499,00 грн. Час проведення контрольної розрахункової операції - 10 год. 11 хв., що підтверджується копією документу від 14.01.2025 року №278, який був виданий посадовій особі контролюючого органу (зворотній бік а.с.49).
Після проведення контрольної розрахункової операції та неотримання фіскального розрахункового документа встановленої форми, посадовими особами контролюючого органу було повідомлено про початок проведення фактичної перевірки о 10 год. 11 хв., що підтверджується записами в акті фактичної перевірки.
При цьому, керівником крамниці ОСОБА_2 було подано зауваження (а.с.52), в яких було зазначено, що виданий чек покупцю (перевіряючому) не відповідав формі та був сформований помилково через наявність технічного збою.
Як вбачається з Х-звіту №178 за 14.01.2025 року, зміна у вищевказаному магазині “Цитрус” була відкрита 14.01.2025 року о 10 год. 16 хв.. тобто після здійснення контрольно-розрахункову операцію з продажу смартфона.
14.01.2025 року о 10 год. 19 хв. було видано розрахунковий документ встановленої форми, який був виданий належним чином із застосуванням ПРРО, а саме - фіскальний чек №57qfgzTfqh4 на реалізований товар “Смартфон Iphone 16 128Gb Black Apple (чорний)” (зворотній бік а.с.14-15).
За результатами перевірки складено Акт фактичної перевірки №710/02-32-07- 05/43738098 від 14.01.2025 року (а.с.47-49), відповідно до якого встановлено порушення пункту 1, 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (із змінами та доповненнями), а саме при продажу iPhone 16 BLK 128 GB Black загальною вартістю 47 499,00 грн. розрахункову операцію не проведено через програмний реєстратор розрахункових операцій (ПРРО), відповідний розрахунковий документ не створено, не роздруковано та не видано. 
Враховуючи вищевказане, Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №98/34-00-07-03 від 03.02.2025 року про накладення на підприємство штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 47 499,00 грн. (а.с. 55).
Не погоджуючись із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у справі №420/8165/25.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачами за час розгляду справи було доведено правомірність та обґрунтованість застосування до позивача штрафних санкцій за порушення вимог Закону №265/95-ВР, а тому у суду відсутні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 03.02.2025 року №98/34-00-07-03.
Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Положеннями пп.21.1.1, 21.1.4 п.21.1 ст.21 ПК України встановлено, що посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
У розумінні пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 ПК України, контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Положеннями п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).
Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 82.2.2 пункту 82.2 статті 82 ПК України);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підпункт 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України).
Відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу
Так, апелянт в апеляційній сказі зазначає, що наказ на перевірку не відповідає вимогам ПК України, оскільки містить лише посилання на норми законодавства без обґрунтування конкретних фактичних підстав, які зумовили необхідність проведення фактичної перевірки ТОВ «ІМПОРТМАКС».
Надаючи оцінку таким доводам апелянта, колегія суддів зазначає, що у судовій практиці прийнято розрізняти юридичну підставу, як нормативне обґрунтування для проведення перевірки, та фактичну підставу, яка розкриває сукупність обставин, що характеризують (зумовлюють) юридичну підставу. Відображенням юридичної підстави є наведення у наказі податкового органу відповідної норми ПК України, яка надає право для проведення перевірки. Відображенням фактичної підстави вважається наведення конкретних обставин (фактів), існування яких вказує на наявність юридичної підстави.
У постанові від 26.03.2024 у справі №420/9909/23 Верховний Суд акцентував увагу на застосовності у спорах цієї категорії висновків Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №816/228/17, відповідно до яких «…неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення. Судова палата звернула увагу на наявність істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема, фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення».
Також у випадку оскарження до суду платником наказу про призначення фактичної перевірки та/або прийнятого рішення податковим органом за наслідками такої перевірки, яка здійснена відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України з підстав не зазначення деталізованої інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства, доказів цього, суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність такої інформації про ймовірні порушення, що є законодавчо встановленою передумовою та підставою для призначення такої перевірки, про що також зазначено в рішенні Верховного Суду у справі № 520/5729/25 від 16.04.2026 року
Судом встановлено, що нормативною підставою проведення перевірки контролюючим органом у наказі від 10.01.2025 № 255К «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ІМПОРТМАКС» зазначено підпункт 80.2.2, п. 80.2 ст. 80 ПК України, глави 8, розділу ІІ, п. 69.27 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» та керуючись ст. 20, 61, 62, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п. 82.3 ст. 82 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), Законів України: від 06.07.1995р. №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), від 02.03.2015р. №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності» (із змінами та доповненнями), від 21.06.2012р. №5007-VI «Про ціни і ціноутворення» (із змінами та доповненнями), Кодексу законів про працю України від 10.12.1971р. № 392-VII (із змінами і доповненнями) та інших нормативних актів, контроль за дотримання яких покладено на територіальні органи ДПС.
Фактичною ж підставою проведення перевірки вказано доповідну записку відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області №131/02-32-07-05 від 09.01.2025р.
Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2018 року у справі №820/6001/16 наголосив, що фактичною підставою для проведення фактичної перевірки за підпунктом 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України є письмове звернення покупця (споживача), оформлене відповідно до Закону України «Про звернення громадян», і таке звернення має містити: дані про заявника (у тому числі адресу проживання або місце перебування); інформацію про суб`єкта господарювання, щодо якого подано скаргу; опис обставин, які заявник вважає порушенням; дату та предмет придбання товару/отримання послуги.
Верховний суд у постановах від 16 грудня 2025 року у справі № 300/670/25, від 24 грудня 2025 року у справі №580/4426/25 та від 21 січня 2026 року у справі №140/14221/24, скасовуючи рішення судів першої і апеляційної інстанції та направляючи справи на новий розгляд, уже наголошував на тому, що у випадку, коли фактичною підставою проведення перевірок вказано підпункт 80.2.3 ПК України, суди мають навести та проаналізували зміст звернення, встановити його правову природу та обґрунтувати, з яких саме підстав скарга може бути кваліфікована як звернення покупця (споживача) у розумінні податкового законодавства, а також надати оцінку змісту звернення, встановивши, чи містить воно обставини, які можуть свідчити про ймовірне порушення законодавства конкретним суб`єктом господарювання.
У апеляційній скарзі скаржник зазначає, що скарга, яка наявна в матеріалах справи взагалі не стосується позивача по справі, оскільки як вбачається із скарги, придбання товару було здійснено у ТОВ “ЦИТРУС”, код ЄДРПОУ 38392659. Натомість, позивачем по справі є ТОВ «ІМПОРТМАКС», код ЄДРПОУ 43738098, що безпосередньо відображено і в наказі на проведення перевірки. Також вказує, що вказана скарга не містить опису обставин справи, скарга не містить ані дати придбання товару чи послуги, та відповідно предмету.
Дослідивши наявну в матеріалах справи скаргу від громадянки ОСОБА_1 від 20.11.2024 року щодо можливих порушень у склад-магазині “Цитрус”, який знаходиться за адресою: вул. Соборна, 22, в частині реалізації товарів за чеками невстановленої форми, про яку зокрема зазначено у доповідній записці Відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Вінницькій області №131/02-32-07-05 від 09.01.2025 року, внаслідок чого наказом Головного управління ДПС у Вінницькій області від 10.01.2025 року №255к було зобов`язано провести фактичну перевірку ТОВ “ІМПОРТМАКС”, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до вимог стаття 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).
Звернення може бути усним чи письмовим.
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування кваліфікованого електронного підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Зі змісту скарги вбачається , що така не містить обставин, які можуть свідчити про ймовірне порушення вимог законодавства щодо реалізації товарів саме позивачем ТОВ «Імпортмакс». 
Також, проаналізувавши зміст звернення, колегія суддів зазначає, що така не містить підстав з яких така скарга може бути кваліфікована як звернення покупця (споживача) у розумінні податкового законодавства, а саме ст. 80.2.2 ПК України, оскільки твердження про "невстановлену форму чека" без додавання самого чека, не зазначення конкретних обставин (з вказанням дати події (придбання), вказанням назви придбаної продукції тощо), що не дає змоги ідентифікувати подію.
Натомість, інформація у доповідній записці має лише узагальнений характер.
А відтак, доводи позивача про неналежну конкретизацію підстав для призначення спірної перевірки знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, а суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що фактична перевірка господарської одиниці ТОВ “ІМПОРТМАКС”, а саме - склад-магазину “Цитрус”, який знаходиться за адресою: вул. Соборна, 22, була проведена представниками податкового органу з дотриманням встановленого законом порядку та за наявності відповідних законодавчих підстав.
Колегія суддів звертає увагу, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.
Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.
Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
При цьому, суд не повинен надавати оцінку правомірності оспорюваного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 04.02.2019 у справі № 807/242/14, від 19.11.2019 у справі № 160/8859/18 та від 30.06.2019 у справі № 825/1747/17.
Отже, у разі недотримання вимог проведення податкової перевірки у контролюючого органу відсутні підстави на прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.
У ще одній справі (постанова від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18), окрім наведених, палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду обґрунтувала відсутність підстав до запропонованого колегією відступу від раніше висловленої правової позиції такими висновками: "перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом" та "встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання".
Отже, установивши порушення процедури проведення перевірки, наслідком якого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, суд не може переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 червня 2024 року у справі № 440/1993/23 та від 15 січня 2026 року у справі № 340/283/25.
Порушення порядку проведення та призначення перевірки є самостійною підставою для задоволення позовних вимог, на що звернув увагу Верховний суд у постанові від 06.05.2025р. по справі №580/2628/24та у постанові від 30 жовтня 2025 року по справі № 380/11701/24.
За встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що недотримання відповідачем вимог ст.ст. 80, 81 ПК України, які визначають порядок фактичної перевірки, є самостійним наслідком визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
При вирішенні даного спору колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово у своїх рішеннях, зокрема у справах у справах №265/6582/16-ц, №487/10128/14-ц, №487/10132/14-ц, №924/1473/15 звертала увагу на те, що відповідно до принципу jura novit curia («суд знає закони») навіть неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що надання судом оцінки всім важливим аргументам, що були передумовою прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного індивідуального акта, який є предметом судового контролю, є визначеною процесуальним законом гарантією справедливого судового розгляду, одним із елементів якого є мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Аналогічні висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі №520/845/2020 та від 04 травня 2022 року у справі №120/6683/20-а.
З огляду на вищенаведене , колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання протиправним і скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. 
Натомість, суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими колегія суддів визнала недоведеними, у зв`язку з чим помилково дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “ІМПОРТМАКС” задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року скасувати.
Ухвалити по справі нове рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю “ІМПОРТМАКС” до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 03.02.2025 року №98/34-00-07-03.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України 
Повний текст постанови складено та підписано 28 квітня 2026 року . 

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова