Гайворонський районний суд Кіровоградської області 
м.Гайворон, вул.Великого Кобзаря, 3 Кіровоградської області, 26300
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 385/661/26
2/385/360/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2026 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого – судді Панасюка І.В.,
з участю секретаря судового засідання – Стародуба В.В.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Гайвороні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ВІН ФІНАНС» звернулося до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
12.03.2014 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області ухвалив рішення по справі № 385/260/14-ц, за яким вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11235552000 від 17.10.2007 р. у розмірі 222923,09 грн.
З моменту набрання рішенням законної сили вчинялись дії щодо примусового виконання рішення, але воно так і не було виконане в розумінні чинного законодавства. 
Таким чином, рішення Гайворонського районного суд Кіровоградської області не виконувалось Відповідачем у період з 25.02.2019 року до 23.02.2022 року.
Відповідно до наявного рішення та ухвали Гайворонського районного суду Кіровоградської області про заміну сторони виконавчого провадження № 385/260/14-ц від 22.12.2015 року, право грошової вимоги належить саме ТОВ «ВІН ФІНАНС».
25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС».
Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства.
Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВІН ФІНАНС» збитки в якості відповідальності за несвоєчасне виконання рішення суду у справі № 385/260/14-ц у розмірі – 68790,10 грн., судовий збір у розмірі -2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.
Представник позивача ТОВ «ВІН ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України про день та час слухання справи повідомлена належним чином, що підтверджується роздруківкою від 06.05.2026 року про оголошення виклику відповідача до суду. Відзив на позовну заяву відповідачка не надіслала.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 12.03.2014 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області ухвалив рішення по справі № 385/260/14-ц, за яким вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11235552000 від 17.10.2007 р. у розмірі 222923,09 грн. (а.с. 12).
Відповідно до наявного рішення та ухвали Гайворонського районного суду Кіровоградської області про заміну сторони виконавчого провадження № 385/260/14-ц від 22.12.2015 року, право грошової вимоги належить саме ТОВ «ВІН ФІНАНС» (а.с. 13).
25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (а.с. 11).
Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства (а.с. 10).
Відповідно до частини п`ятої статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки можуть виникати, зокрема, з рішення суду. Таким чином, після набрання рішенням суду законної сили між сторонами виникло грошове зобов`язання, боржником за яким є відповідач.
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/13238/18; від 30 березня 2016 у справі №6-2168цс15.
Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновками Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року в справах №910/16945/14 та №908/1394/17, від 16 листопада 2018 року в справі №918/117/18, від 30 січня 2019 року в справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13 лютого 2019 року в справі №924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань.
З матеріалів справи вбачається, що рішення суду у добровільному порядку відповідачем виконано не було. Судом встановлено, що у період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року рішення суду залишалося невиконаним, що свідчить про прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом зазначеної норми, нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, спрямованою на відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів та компенсацію за користування утримуваними грошовими коштами.
Суд враховує усталену правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, а право кредитора на стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних виникає з моменту порушення зобов`язання і до моменту його фактичного виконання.
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Позивачем надано детальний розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних за період прострочення з 23.02.2019 по 23.02.2022, відповідно до офіційних показників індексу інфляції та вимог чинного законодавства.
Згідно з поданим розрахунком: сума інфляційних збитків становить 48745,35 грн; сума трьох процентів річних 20044,75 грн; загальний розмір заявлених до стягнення збитків 68790,10 грн.
Згідно поданого розрахунку, встановивши його відповідність вимогам закону, арифметичну правильність, суд дійшов висновку, що зазначені суми підлягають стягненню з відповідача. Крім того, з урахуванням триваючого характеру порушення грошового зобов`язання право на звернення до суду за захистом порушеного права не припинилося.
Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено прострочення виконання рішення суду, чим порушено майнові права позивача, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263, 265, 280 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» збитки в якості відповідальності за несвоєчасне виконання рішення суду у справі № 385/260/14-ц у розмірі – 68790,10 грн., з яких: 3% річних у розмірі 20044,75 грн.; інфляційні збитки у розмірі 48745,35 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2662,40 грн. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» 7000,00 грн. витрат на правову допомогу. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:     Ігор ПАНАСЮК 

Дата документа 26.05.2026