КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/8163/2026

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/26837/25

23 квітня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів - Кирилюк Г.М. 
- Рейнарт І.М.
при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» адвоката Хитрової Любові Володимирівни на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 січня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Комаревцевої Л.В., у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом стягнення коштів та зупинення нарахування санкцій,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2025 року   ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом стягнення коштів та зупинення нарахування санкцій.
Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вона є клієнтом AT КБ «ПриватБанк», у якомуу неї відкритий банківський рахунок НОМЕР_1 по банківській карті НОМЕР_2 .
28.07.2025 року у застосунку Дія вона отримала повідомлення про запит на її кредитну історію. Вона відразу зайшла у застосунок Приват 24 та дізналася, що 27.07.2025 року, у період часу з 23 год. 50 хв. по 23 год. 53 хв., без її відома та згоди був відкритий кредит у розмірі 108 000 грн. на її ім`я. Унаслідок чого були перераховані з її картки НОМЕР_2 кредитні кошти у сумі 113 309,64 грн та з її картки по заробітній платі НОМЕР_7 її особисті кошти у сумі 5000 грн на невідомий їй рахунок «ОСОБА_5, Kyiv», що підтверджується скриншотами з мобільного телефону.
При цьому, 27.07.2025 року у зазначений період часу авторизацію у застосунку Приват 24 вона не проводила, повідомлення про ці транзакції їй не надходили, повідомлення про підтвердження паролів також не надходило. Також будь-яких підозрілих дзвінків вона не отримувала, реквізитів своїх карток та паролів до застосунку Приват 24 третім особам не надавала, по невідомим їй посиланням не переходила.
Тобто, вона цей кредит не оформлювала та транзакцій по перерахунку цих коштів самостійно не проводила.
Отже, 27.07.2025року у період часу з 23 год. 50 хв. по 23 год. 53 хв. було здійснено несанкціоноване втручання у застосунок Приват 24 від її імені та проведені незаконні операції по відкриттю кредиту на її картковому рахунку та списання кредитних коштів та її особистих коштів.
29.07.2025 року вона в усній формі звернулась до відділення AT КБ «ПриватБанк» за місцем свого проживання, де їй надали виписку по банківському рахунку, якою підтверджується перерахування з її рахунків коштів у сумі 113 309, 64 грн, та надали роз`яснення, що у такому випадку необхідно звернутися до поліції.
Цього ж дня, 29.07.2025 року вона подала до поліції заяву про викрадення грошових коштів з її карткового рахунку та 30.07.2025 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025100020002878 за ч. 4 ст. 185 КК України та розпочато досудове розслідування, що підтверджується Витягом з ЄРДР від 30.07.2025 року.
У вказаномукримінальному провадженні вона визнана потерпілою. На даний час триває досудове розслідування кримінального провадження та проводяться процесуальні дії щодо встановлення особи причетної до вчинення злочину та притягнення її до відповідальності (відповідь слідчого СВ Дарницького УП ТУ НП у м. Києві від 30.10.2025).
Крім того, 12.08.2025рокувона звернулась до відділення AT КБ ПриватБанк із письмовим зверненням, у якому повідомила про відкриття кредиту невідомими їй особами та незаконне списання грошових коштів з її карткового рахунку на рахунок невідомої їй особи, при цьому зазначені транзакції були проведені без її згоди та відома.
У відповіді від 25.08.2025року AT КБ «ПриватБанк» повідомивїй, що вхід в Приват24 був здійснений під її авторизацією та переказ коштів з її картки був здійснений шляхом введення номера, терміну дії картки та СУС2-коду для інтернет-платежів з використанням 3D-Security на рахунок Райффайзен Банку, а відтак, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, вона несе відповідальність за всі операції, які проводяться під її авторизацією.
Також, 12.09.2025року вона звернулась до Національного Банку України з метою вирішення вказаної ситуації. У листі-відповіді № 14-005/79614 від 17.10.2025 року Національний банк України надав їй відповідь, аналогічну за змістом відповіді АТ КБ «ПриватБанк», при цьому зазначив, що у період з 01.07.2025 року по 28.07.2025 року входи в її аккаунт були здійснені з двох пристроїв: типовий та нетиповий. 
Крім того, 19.11.2025 року вона направила письмове звернення до AT КБ «ПриватБанк» з проханням провести внутрішнє службове розслідування щодо проведення неакцептованої платіжної операції по її картковому рахунку, ініціювати процедуру чарджбек (відкликання платежу), повернути незаконно списані кредитні кошти у розмірі 113 309,64 грн та її особисті кошти у розмірі 5000 грн, відновити стан її карткового рахунку до проведення неакцептованої платіжної операції та припинити нарахування відсотків за користування кредитом, отриманим внаслідок вчинення злочинних дій.
03.12.2025 року вона отримала відповідь AT КБ «ПриватБанк», в якій банк відмовив їй у припиненні нарахування відсотків за кредитом та списання заборгованості посилаючись на договірні зобов`язання, що виникли між нею та банком. Щодо проведення службового розслідування банк відповіді не надав.
На теперішній час AT КБ «ПриватБанк» нараховує їй відсотки за непогашений кредит, який вона фактично не отримувала, та банківський рахунок заблокований.
У зв`язку з тим, що відповідач відмовляється вирішити її питання, списати заборгованість та припинити нараховувати відсотки, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом для захисту її порушених прав, як споживача банківських послуг.
З урахуванням наведених обставин, позивач  ОСОБА_1 а просила суд стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на її користь безпідставно списані 27.07.2025 року особисті кошти з карткового рахунку № НОМЕР_2 у сумі 5000 грн. Зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» відновити залишок коштів на її особистому рахунку № НОМЕР_2 до стану, в якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій 27.07.2025 року зі списання суми 113309,64 грн та здійснити перерахунок заборгованості, що утворилася внаслідок проведення спірних операцій (транзакцій), зі списанням штрафних санкцій.
Рішенням Дарницькогорайонного суду міста Києва від 14 січня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом стягнення коштів та зупинення нарахування санкцій задоволено.
Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 безпідставно списані 27.07.2025 року особисті кошти з карткового рахунку № НОМЕР_2 у сумі 5000 грн. 
Зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» відновити залишок коштів на особистому рахунку № НОМЕР_2 до стану, у якому рахунок перебував перед виконанням несанкціонованих операцій 27.07.2025 із списання суми 113 309,64грн та здійснити перерахунок заборгованості, що утворилась внаслідок проведення спірних транзакцій із списання штрафних санкцій.
Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, представник відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Хитрова Любов Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить рішення Дарницькогорайонного суду міста Києва від 14 січня 2026 рокускасуватита ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення спору.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які сторона відповідача посилалась в обгрунтування своїх заперечень.
Зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено запис розмови ОСОБА_1 з оператором Банку за номером 3700 за 28.07.2025року, під час якої позивач повідомляє про вчинення шахрайських операцій з її рахунками, а також суд абсолютно проігнорував інші докази, надані банком на підтвердження відсутності втручань в платіжний застосунок Приват24 ОСОБА_1 , способу здійснення оспорюваних транзакцій та не аргументував відхилення таких доказів.
Так, під час розмови з оператором за номером 3700 ОСОБА_1 омовилась, що з її картки також здійснювала платежі дочка ОСОБА_2 , зокрема, "купувала на TEMU", що зафіксовано на 4 хвилині 11 секунд запису наданої розмови.
Вказане як раз свідчить про відсутність постійного контролю ОСОБА_1 над своїм платіжним застосунком і саме вказані порушення, допущені позивачкою, стали наслідком вчинення оспорюваних переказів.
Суд першої інстанції поверхнево дослідив надані сторонами докази та невірно їх витлумачив.
Так, із наданих доказів вбачається, що оспорювані платежі здійснені на сторонньому Інтернет ресурсі PAY.UA, що є Інтернет - платформою для здійснення грошових переказів та онлайн - платежів. Саме у зв`язку з тим, що платежі здійснюються на сторонньому ресурсі і вимагається підтвердження таких операцій протоколом 3D-Secure, що і було здійснено в даному випадку.
Погодження платежів 27.07.2025 року були підтверджені шляхом введення кодів, які надходили в PUSH - повідомленні в додатку Приват24 ОСОБА_1 .
Досліджуючи логи та час входів в Приват24 позивача, вбачається, що час платежів співпадає з часом входів в Приват24, що необхідно було для вдалого завершення операцій.
Щодо доказів, наданих Банком на підтвердження відсутності втручань в платіжний застосунок Приват24 ОСОБА_1  сторона відповідача зазначає, що статистика змін аккаунту Приват24 клієнта ОСОБА_1 свідчить про відсутність змін її акаунту. Втручань в акаунт позивача не виявлено.
При цьому, проаналізувавши журнал логів входів в застосунок Приват24 встановлено, що вхід у додаток Приват24 за період з 01 липня 2025 року по 30 липня 2025 року здійснювався з двох мобільних пристроїв з фінансового номеру мобільного телефону ОСОБА_1 НОМЕР_4 ; девайси:-iPhone13,2; -SM-G977N|samsung.
Також28.07.2025 року (як раз під час телефонного дзвінка позивача на номер 3700) є вхід в Приват24 з двох вказаних мобільних пристроїв з проміжком часу в 7 (сім) хвилин. Це свідчить про той факт, що мобільним додатком Приват24 позивача користувались з двох мобільних пристроїв, вводячи ідентичні дані для входу.
Проте, суд першої інстнції не надав належної оцінки обставинам наявності доступу до Приват24пози вачки  інших осіб.
Не враховано судом першої інстанції, що в Банку були відсутні підстави для відмови від здійснення транзакцій, які були належним чином підтверджені кодами, надісланими в платіжний застосунок Приват24.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Тому, у Банка відсутні підстави для повернення коштів в сумі 5000 грн та для відновлення залишку коштів на кредитному рахунку, а позивачка несе відповідальність щодо погашення боргу по кредитним зобов`язанням, яке виникло внаслідок дій позивачки.
Сторона відповідача також вважає, що Банк є неналежним відповідачем у справі, оскільки отримувачем коштів є ОСОБА_3 , яка є клієнтом взагалі іншого банку - АТ "АБ" РАДАБАНК".
Таким чином, на думку АТ Комерційний банк «ПриватБанк», належним відповідачем у даній справі буде особа, якій були перераховані кошти та яка, як зазначає позивач, отримала їх безпідставно та зберегла у себе без законних правових підстав, у зв`язку з цим такі кошти підлягають витребуванню в порядку ст. 1212 ЦК України.
У відзиві на апеляційну скаргу позивача   ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 січня 2026 року - залишити без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач не надав належних і допустимих доказів на спростування її доводів, відповідач не спростував інформацію щодо здійснення платежів на сторонньому Інтернет- еквайрингу, не надав доказів перевірки підозрілих та ризикових операцій, не довів правомірність списання коштів з її карткового рахунку.
Зазначає, що суд першої інстанції оцінив належність, допустимість, достовірність та достатність доказів у сукупності відповідно до вимог ст. 77-80 ЦПК України. Також надав оцінку твердженням представника відповідача щодо надання доступу до застосунку «Приват24» дитині та зазначив, що за змістом ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом першої інстанції в повному обсязі досліджено аудіозапис розмови від 28.07.2025 між позивачем та співробітником AT КБ «ПриватБанк».
Також суд першої інстанції звернув увагу, що відразу, як позивач дізналася про незаконні операції про своєму картковому рахунку, а саме, 28.07.2025 року, вона повідомила про це AT КБ ПриватБанк, що свідчіть про те, у позивача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування.
Доводи представника відповідачапро те, що AT КБ ПриваБанк є неналежним відповідачем у даній справі позивач вважає необгрунтованими з огляду на те, що вона є клієнтом AT КБ ПриватБанк на підставі договору, має відкритий банківський рахунок, внаслідок шахрайських дій з її банківської картки були проведені незаконні операції по відкриттю кредиту та списання коштів без мїї згоди, а тому саме AT КБ Приватбанк є належним відповідачем у даній справі.
В судовому засіданні представник відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» адвокат Хитрова Любов Володимирівна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила скаргу задовольнити.
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи,  обговоривши доводи апеляційної скаргита відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що AT КБ «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого розміщує на сайті ПриватБанку за адресою: https://privatbank.ua/terms Умови і правила надання банківських послуг (далі - Умови та/або Договір). Надання банківських послуг здійснюється на підставі заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, які розміщуються на офіційному сайті у мережі Інтернет і є невід`ємною частиною договору банківського обслуговування.
Умови та Правил надання банківських послуг, є публічно доступними і розміщенні у вільному доступі на інтернет-сайті АТ КБ «ПриватБанк», а саме www.privatbank.ua.
Також відповідно до п. 2.1.4.5.1 Умов до обов`язків клієнта належить: не передавати Картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству.
Відповідно п. 1.1.10.10 Умов «Відповідальність Сторін»:
- клієнт несе повну відповідальність за всі платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу та/або за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, якщо його дії чи бездіяльність призвели до втрати платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації, розголошення ПІНу/індивідуальної облікової інформації або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію з використанням Платіжного інструменту;
- клієнт несе відповідальність за всі платіжні операції (в тому числі операції у сфері електронної комерції та інші), що здійснюються з Платіжними картками, у тому числі наданими Банком його Довіреним особам. У разі, якщо Клієнт дає згоду на проведення платіжних операцій з Платіжними картками або нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на Платіжній картці даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Платіжної картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Платіжної картки в Стоп-лист Платіжною системою;
- клієнт несе відповідальність за всі операції, здійснені в межах лімітів, збільшених за розпорядженням Клієнта (за зверненням до Служби підтримки Банку);
- клієнт несе відповідальність за виконання грошових зобов`язань за операціями, що здійснені з використанням Платіжної картки, до часу отримання Банком заяви Клієнта (Держателя Платіжної картки) або Довіреної особи Клієнта про призупинення здійснення операцій з її застосуванням і постановки платіжної картки в Стоп-лист. При отриманні такої заяви Банк має верифікувати Клієнта (Держателя Платіжної картки) і зафіксувати дату та час його звернення. Клієнт зобов`язаний заблокувати Платіжну картку перед подачею претензії до Банку щодо несанкціонованих операцій по ній;
- у разі втрати Платіжної картки Клієнт (Держатель Платіжної картки) зобов`язаний негайно повідомити про це Банк. В іншому разі Банк не несе відповідальності за здійснення операцій, ініційованих за допомогою цієї Платіжної картки, до отримання такого повідомлення. До моменту повідомлення Клієнтом (Держателем Платіжної картки) Банку про втрату Платіжної картки ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе Клієнт (Держатель картки), а з часу повідомлення Клієнтом (Держателем Платіжної картки) Банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом Держателя несе Банк;
- банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на Картці даних.
Відповідно до Умов і правил (п.2.3.1.2.3.) правила користування системою «Приват24», викладені на сторінці Банку у мережі Інтернет за адресою: https://privatbank.ua/udalenniy-banking/privat24. Система «Приват24», в т.ч. мобільна версія, призначена для управління банківськими рахунками клієнта цілодобово в режимі реального часу через мережу Інтернет. Всі операції здійснюються на підставі Платіжних інструкцій, наданих клієнтом через систему «Приват24». Для доступу в Приват24 використовуються логін та пароль, встановлений особисто клієнтом. Логін входу в Приват24 - це номер мобільного телефону (фінансовий номер) Клієнта, який був використаний при реєстрації в Системі. Пароль - унікальна послідовність із символів і цифр, яка відома лише клієнту.
Наведене свідчить, що для входу в Приват24 потрібно ввести пароль входу, який відомий лише клієнту.
Для того щоб відновити/змінити пароль, необхідно зайти на сайт Приват24 та обрати «Вхід» та виконати такі дії: 1) ввести номер мобільного телефону; 2) обрати «забули пароль»; 3) обрати спосіб зміни паролю, це може бути або дзвінок банку та після цього натиснути 1, або інший спосіб - тоді на номер телефону прийде смс-повідомлення з кодом, який треба ввести; 4) в подальшому з`явиться віконце, в якому користувач обирає одну зі своїх карток; 5) ввести ПІН-код обраної картки; 6) ввести новий пароль.
Відповідно до п. 2.3.1.2.9.3. Умов і правил, клієнт зобов`язаний не розголошувати відомості про логін та пароль третім особам.
Системний аналіз наведених алгоритмів свідчить про те, що особі, яка бажає змінити пароль входу в акаунт Приват24 та здійснювати управління рахунками, необхідно мати доступ не тільки до фінансового номера телефону клієнта Банку, а й до іншої особистої інформації клієнта Банку, а саме: номер хоча б однієї з банківських карток клієнта Приват24, прив`язаних до вказаного номера телефону, ПІН-коду вказаної картки чи саму банківську картку клієнта.
11.08.2021 року ОСОБА_1 було підписано заявку про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
Отже,     ОСОБА_1 а тривалий час є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», має свій картковий рахунок та картку № НОМЕР_5 .
Судом також встановлено, що згідно з випискою по картці/рахунку АТ КБ «ПриватБанк» від 31.07.2025рокувласника рахунку ОСОБА_1 , РНОКПП  НОМЕР_3 в межах кредитного ліміту 115 000 грн 27.07.2025 року здійснено витрати на загальну суму 113 309 грн 64 коп.
У Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.07.2025 року міститься короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме: 27.07.2025 року, приблизно о 23 год. 53 хв.,невстановлена особа таємно викрала грошові кошти в сумі 113 309 грн, які було списано з карткового рахунку № НОМЕР_5 .
12.08.2025 року відділенням АТ КБ «ПриватБанк» прийнято звернення  ОСОБА_1 про те, що по картці «Універсальна» без її відома було здійснено транзакції щодо переказу коштів невідомій особі, паролі підтвердження не надходили, повідомила про те, що не одержувала кредит.
25.08.2025 року та 19.11.2025 року АТ КБ «ПриватБанк» було надано відповідь на звернення  ОСОБА_1 .
17.10.2025 року представником НБУ, у відповідь на звернення  ОСОБА_1 , повідомлено її про те, що 27.07.2025 року, о 23:49 год, у системі «Приват 24» під авторизацією подано заявку на збільшення кредитного ліміту, яку схвалено та збільшено кредитний ліміт, переказ коштів було здійснено через «Приват 24» шляхом ручного введення номеру, платежі було проведено на сторонньому Інтернет еквайрінгу, оскільки платежі на даному сайті проводились і раніше, то додаткового підтвердження і звернення банку не було.
Задовольняючи позовні вимоги  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом стягнення коштів та зупинення нарахування санкцій, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідь на звернення позивача НБУ повідомлено про те, що платежі було проведено на сторонньому Інтернет еквайрінгу. Відповідачем не надано доказів щодо спростування відповіді НБУ, не здійснено аналіз підозрілих та ризикових для клієнта операцій відповідно до норм діючого законодавства, адже від позивача 28.07.2025 року надійшло повідомлення про те, що їй стало відомо про збільшення кредитного ліміту та перекази коштів, які суперечили волі позивача. Відповідач є суб`єктом первинного фінансового моніторингу. До справи не надано повної інформації про одержувача коштів, яка є банківською таємницею та підлягала встановленню шляхом проведенню належної перевірки транзакцій по картковому рахунку позивача. Походження коштів, які одержано  ОСОБА_4  27.07.2025 року підлягає належній перевірці. Кошти в сумі 5000 грн та в межах кредитного ліміту за транзакціями від 27.07.2025 року, які оспорює позивач, підлягають витребуванню у  ОСОБА_5 , оскільки позивач не має доступу до банківської таємниці та не володіє повним обсягом інформації про одержувача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 січня 2026 рокуне відповідає.
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.
Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Закон України «Про платіжні послуги» визначає поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.
Пунктом 6 частини дев`ятнадцятої статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що емітент зобов`язаний повідомляти користувача про виконання операцій з використанням електронного платіжного засобу.
Згідно з частиною двадцятою статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач зобов`язаний зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом, не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права, не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.
Відповідно до пункту 136 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою правління НБУ від 29 липня 2022 року № 164 (далі - Положення), користувач зобов`язаний: зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.
Згідно з пунктом 140 розділу VII Положення, користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.
До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.
Пунктом 141 розділу VII Положення, передбачено, що емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення).
Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків (пункти 146, 147 Положення).
Аналіз вказаних нормативно-правових актів, яка є спеціальними для спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу.
Лише наявність обставин, які доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його цивільно-правової відповідальності.
Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду України у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та Верховного Суду у постановах від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року № 176/1445/22.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.
У справі, що переглядається, аналізуючи деталізацію платіжних операцій на підставі даних, отриманих в програмних комплексах Банку та витяги з журналів яких долучені до матеріалів справи, платежі з карткового рахунку позивача № НОМЕР_5 мають наступні ознаки та їх значення: дата платежів - 27-07-2025; час платежів з 23:50 по 23:53; ознака Resp Code - 1 (Approved - Дозволено), ознака NFC: N - вказує на спосіб оплати із використанням даних платіжної картки, ознака POSENTRY MODE: 12 (manual key entry) вказує на ручне введення ключа та означає коректне введення номеру картки, терміну її дії та CVV2 коду, ознака POS CONDITION: 82 вказує на підтвердження автентифікації 3-D Secure; ресурс - PAY.UA SERVICE; отримувач - ОСОБА_3 ; Банк отримувача - АТ «АБ «РАДАБАНК».
Тобто, оспорювані платежі здійснені на сторонньому Інтернет ресурсі PAY.UA, що є Інтернет - платформою для здійснення грошових переказів та онлайн - платежів. Саме у зв`язку з тим, що платежі здійснюються на сторонньому ресурсі і вимагається підтвердження таких операцій протоколом 3D-Secure, що і було здійснено в даному випадку. 
Протокол 3D-Secure - це протокол, який використовується як додатковий рівень безпеки онлайн-кредитних та дебетових карток, для двофакторної автентифікації користувача. Зазначена технологія розроблена для платіжних систем з метою покращення безпеки Інтернет-платежів.
Погодження платежів 27.07.2025 року були підтверджені шляхом введення кодів, які надходили в PUSH - повідомленні в додатку Приват24 ОСОБА_1 .
Тобто, для завершення платежу шляхом його підтвердження, необхідно увійти і в додаток Приват24, що і мало місце у цьому разі. На підтвердження вказаного, банком надано дані з ПК Архів повідомлень.
Під час проведення службової перевірки встановлено, що у вказаний період зміна ПІН - коду за карткою № НОМЕР_6 не проводилась, що підтверджується Журналом реєстрації змін ПІН-кодів карт по клієнту ОСОБА_1 .
Статистика змін аккаунту Приват24 клієнта ОСОБА_1 свідчить про відсутність змін її акаунту. Втручань в акаунт позивача не виявлено, заблоковано його було під час телефонного дзвінка позивача на номер клієнтської підтримки банку 3700 о 20:49 год. 28.07.2025 року.
До того ж, за результатами аналізу виборки, яка була отримана з Програмного комплексу FINNUM встановлено, що номер фінансового телефону НОМЕР_4 клієнта ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 - не змінювався.
Проаналізувавши журнал логів входів в застосунок Приват24 вхід у додаток Приват24 за період з 01 липня 2025 року по 30 липня 2025 року здійснювався з двох мобільних пристроїв з фінансового номеру мобільного телефону ОСОБА_1 НОМЕР_4 ; девайси: -iPhone13,2; -SM-G977N|samsung.
Інших нетипових девайсів не виявлено.
При цьому, як вбачається з журналу логів входів в Приват24, то 28.07.2025 року (як раз під час телефонного дзвінка позивача на номер 3700) мається вхід в Приват24 з двох вказаних мобільних пристроїв з проміжком часу в 7 (сім) хвилин. Це свідчить про той факт, що мобільним додатком Приват24 позивача користувались з двох мобільних пристроїв, вводячи ідентичні дані для входу.
Крім того, із запису розмови ОСОБА_1 з оператором Банку на номер 3700 за 28.07.2025 року, під час якої позивач повідомляє про вчинення шахрайських операцій з її рахунками, вона вказала на те, що з її картки також здійснювала платежі дочка ОСОБА_2 , зокрема, «купувала на TEMU», що зафіксовано на 4 хвилині 11 секунд запису наданої розмови.
Відповідно п. 1.1.10.10 Умов «Відповідальність Сторін»:
- клієнт несе повну відповідальність за всі платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу та/або за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, якщо його дії чи бездіяльність призвели до втрати платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації, розголошення ПІНу/індивідуальної облікової інформації або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію з використанням Платіжного інструменту;
- клієнт несе відповідальність за всі платіжні операції (в тому числі операції у сфері електронної комерції та інші), що здійснюються з Платіжними картками, у тому числі наданими Банком його Довіреним особам. У разі, якщо Клієнт дає згоду на проведення платіжних операцій з Платіжними картками або нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на Платіжній картці даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Платіжної картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Платіжної картки в Стоп-лист Платіжною системою;
- клієнт несе відповідальність за всі операції, здійснені в межах лімітів, збільшених за розпорядженням Клієнта (за зверненням до Служби підтримки Банку);
- клієнт несе відповідальність за виконання грошових зобов`язань за операціями, що здійснені з використанням Платіжної картки, до часу отримання Банком заяви Клієнта (Держателя Платіжної картки) або Довіреної особи Клієнта про призупинення здійснення операцій з її застосуванням і постановки платіжної картки в Стоп-лист. При отриманні такої заяви Банк має верифікувати Клієнта (Держателя Платіжної картки) і зафіксувати дату та час його звернення. Клієнт зобов`язаний заблокувати Платіжну картку перед подачею претензії до Банку щодо несанкціонованих операцій по ній;
- у разі втрати Платіжної картки Клієнт (Держатель Платіжної картки) зобов`язаний негайно повідомити про це Банк. В іншому разі Банк не несе відповідальності за здійснення операцій, ініційованих за допомогою цієї Платіжної картки, до отримання такого повідомлення. До моменту повідомлення Клієнтом (Держателем Платіжної картки) Банку про втрату Платіжної картки ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе Клієнт (Держатель картки), а з часу повідомлення Клієнтом (Держателем Платіжної картки) Банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом Держателя несе Банк;
- банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на Картці даних.
Відповідно до Умов і правил (п.2.3.1.2.3.) правила користування системою «Приват24», викладені на сторінці Банку у мережі Інтернет за адресою: https://privatbank.ua/udalenniy-banking/privat24. Система «Приват24», в т.ч. мобільна версія, призначена для управління банківськими рахунками клієнта цілодобово в режимі реального часу через мережу Інтернет. Всі операції здійснюються на підставі Платіжних інструкцій, наданих клієнтом через систему «Приват24». Для доступу в Приват24 використовуються логін та пароль, встановлений особисто клієнтом. Логін входу в Приват24 - це номер мобільного телефону (фінансовий номер) Клієнта, який був використаний при реєстрації в Системі. Пароль - унікальна послідовність із символів і цифр, яка відома лише клієнту.
Наведене свідчить, що для входу в Приват24 потрібно ввести пароль входу, який відомий лише клієнту.
Для того щоб відновити/змінити пароль, необхідно зайти на сайт Приват24 та обрати «Вхід» та виконати такі дії: 1) ввести номер мобільного телефону; 2) обрати «забули пароль»; 3) обрати спосіб зміни паролю, це може бути або дзвінок банку та після цього натиснути 1, або інший спосіб - тоді на номер телефону прийде смс-повідомлення з кодом, який треба ввести; 4) в подальшому з`явиться віконце, в якому користувач обирає одну зі своїх карток; 5) ввести ПІН-код обраної картки; 6) ввести новий пароль.
Відповідно до п. 2.3.1.2.9.3. Умов і правил, клієнт зобов`язаний не розголошувати відомості про логін та пароль третім особам.
Системний аналіз наведених алгоритмів свідчить про те, що особі, яка бажає змінити пароль входу в акаунт Приват24 та здійснювати управління рахунками, необхідно мати доступ не тільки до фінансового номера телефону клієнта Банку, а й до іншої особистої інформації клієнта Банку, а саме: номер хоча б однієї з банківських карток клієнта Приват24, прив`язаних до вказаного номера телефону, ПІН-коду вказаної картки чи саму банківську картку клієнта.
Таким чином, саме клієнт банку   ОСОБА_1 а несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації і аутентифікації, в т.ч. за несанкціоновані операції з її картою.
Позивачкою ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів, в розумінні чинного ЦПК України, з яких достеменно вбачалося б порушення її прав відповідачем АТ «ПриватБанк».
Також колегія суддів звертає увагу на перелік банківських послуг визначений статтею 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Так, до банківських послуг належить: залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах, та рахунків умовного зберігання (ескроу); розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.
«Банківські операції» за своєю суттю є конкретними діями (операціями, транзакціями), що здійснюють банки, надаючи банківські послуги, перелік яких визначений статтею 47 Закону про банки.
Водночас, система дистанційного обслуговування - це система типу «клієнт - банк», «клієнт - Інтернет - банк», «телефонний банкінг», «платіжний застосунок» та інша система дистанційного обслуговування, яка на підставі дистанційних розпоряджень клієнта може виконувати функції надання інформаційних послуг згідно з переліком, що зазначений в договорі між банком та клієнтом, здійснення операцій за рахунком клієнта (глава 10 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, із змінами.
В системі дистанційного обслуговування або сервісі переказу коштів застосовується певна послідовність дій, визначена правилами/порядком банку, для ініціювання переказу коштів з банківського рахунку з використанням певних платіжних інструментів.
Отже, системи дистанційного обслуговування та сервіси банків не є платіжними інструментами в розумінні законодавства.
Розрахунковий документ на переказ коштів містить електронний підпис. Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.
На момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження шахрайських дій осіб банку. Водночас, позивачка не позбавлена права заявити вимоги про відшкодування завданої їй шкоди до осіб, які вчинили щодо неї шахрайські дії.
Позивачкою не надано доказів блокування нею свого номеру телефону Оператором мобільного звязку, який є фінансовим номером позивачки у АТ КБ «ПриватБанк», за допомого якого мав місце переказ коштів.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.
В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника відповідачаАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» адвоката Хитрової Любові Володимирівни підлягає задоволенню, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 січня 2026 рокускасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення позову  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом стягнення коштів та зупинення нарахування санкцій, без задоволення.
Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу представника відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» адвоката Хитрової Любові Володимирівнизадоволено, то з Державного бюджету України, в порядку компенсації, за рахунок держави, підлягає стягненнюсудовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3993,60 грн.
Керуючись ст.ст. 15, 1066, 1068, 1073 ЦК України, ст.38 Закону України « Про платіжні послуги», ст. 47 Закону України « Про банки і банківську діяльність» п.п. 136, 140-142, 146, 147 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою правління НБУ від 29 липня 2022 року № 164, ст.ст. 81, 89, 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідачаАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» адвоката Хитрової Любові Володимирівнизадовольнити.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 січня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом стягнення коштів та зупинення нарахування санкційзалишити без задоволення.
Стягнути з Державного бюджету України, в порядку компенсації, за рахунок держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3993,60 грн на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 08 травня 2026 року.

Головуючий Судді: