ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
15.04.2026	Справа № 910/23952/15 (910/9122/24)	

За позовом Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарчий універмаг "Меркурій" 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Ательє Кераміки" 
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем Груп", ОСОБА_1 
про визнання права іпотеки на нерухоме майно 

В межах справи № 910/23952/15
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарчий універмаг "Меркурій" (ідентифікаційний код 21555736)
про банкрутство 

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін: 
Від позивача Орєхов А.В. - представник
Від відповідача 1 не з`явились
Від відповідача 2 Смосюк С.М. - представник 
Від третьої особи 2 ОСОБА_3 представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа №910/23952/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарчий універмаг "Меркурій" про банкрутство на стадії ліквідаційної процедури, відкритої постановою Господарського суду м. Києва від 12.10.2015.
23.07.2024 Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарчий універмаг "Меркурій" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ательє Кераміки" про визнання права іпотеки на нерухоме майно на підставі Іпотечного договору № 6408Z15/2463 від 25.08.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т.П., зареєстрованого за № 1751. 
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.07.2024 прийнято позовну заяву Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарчий універмаг "Меркурій" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ательє Кераміки" про визнання права іпотеки на нерухоме майно до розгляду в межах справи № 910/23952/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарчий універмаг "Меркурій", розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю "Атем Груп" та ОСОБА_1 , підготовче засідання призначено на 07.10.2024.
04.10.2024 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання відповідача 2 про відкладення розгляду справи.
07.10.2024 до Господарського суду м. Києва надійшла заява відповідача 1 про зупинення провадження у справі.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.10.2024 задоволено клопотання позивача про витребування доказів та відкладено розгляд справи на 02.12.2024.
10.10.2024 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив відповідача 2.
29.11.2024 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання відповідача 2 про відкладення розгляду справи.
Протокольними ухвалами від 02.12.2024 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача 2 про відкладення розгляду справи та заяви відповідача 1 про зупинення провадження у справі. 
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено позов Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарчий універмаг "Меркурій", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ательє Кераміки" про визнання права іпотеки на нерухоме майно до судового розгляду по суті на 27.01.2025.
Судове засідання 27.01.2025 не відбулося у зв`язку із відпусткою судді Чеберяка П.П. 
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.01.2025 розгляд справи призначено на 05.03.2025.
24.02.2025 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання відповідача 1 про закриття провадження у справі. 
04.03.2025 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів про відкладення розгляду справи.
05.03.2025 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання позивача про долучення документів до матеріалів справи. 
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.03.2025 розгляд справи відкладено на 07.05.2025.
06.05.2025 до Господарського суду м. Києва надійшло заперечення позивача на клопотання відповідача 1 про закриття провадження у справі.
07.05.2025 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання третьої особи 2 про повернення до стадії підготовчого засідання.
07.05.2025 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання третьої особи 2 про зупинення провадження у справі.
Судове засідання 07.05.2025 не відбулось у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території міста Києва.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.05.2025 розгляд справи призначено на 07.07.2025.
У судовому засіданні 07.07.2025 було оголошено перерву до 28.07.2025.
Протокольною ухвалою від 28.07.2025 клопотання третьої особи 2 про зупинення провадження у справі залишено без розгляду.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.07.2025 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача 1 про закриття провадження у справі.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.07.2025 постановлено повернутися до розгляду справи № 910/23952/15 (910/9122/24) у підготовчому провадженні та підготовче засідання призначено на 22.09.2025.
01.09.2025 до Господарського суду м. Києва надійшли письмові пояснення  третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів ОСОБА_1 .
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.09.2025 розгляд справи відкладено на 01.12.2025.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено позов Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарчий універмаг "Меркурій", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ательє Кераміки" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем Груп", ОСОБА_1 про визнання права іпотеки на нерухоме майно в межах справи №910/23952/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарчий універмаг "Меркурій" до судового розгляду по суті на 09.02.2026.
У судовому засіданні 09.02.2026 оголошено перерву до 15.04.2026.
У судовому засіданні 15.04.2026 представник позивача надав пояснення по суті позову та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.
Представники відповідачів щодо задоволення позову заперечили.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

25.08.2008 між АТ «Укрексімбанк» (Банк, іпотекодержатель, позивач) та ТОВ "Господарчий універмаг "Меркурій" (відповідач 1) було укладено Іпотечний договір № 6408215/2463 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т.П., зареєстровано за № 1751 відповідно до п. 1.3 ст. 1 якого, предметом іпотеки є магазин господарчих товарів "Меркурій", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Право власності відповідача 1 на предмет іпотеки підтверджено: рішенням Господарського суду м. Києва від 12.11.2007 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2008, яке зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 01.04.2008; довідкою-характеристикою №1328127, виданою 03.04.2008 Київським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна на нежилий будинок - літер А, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; довідкою ТОВ "Господарчий універмаг "Меркурій" від 01.04.2008 № 21 про перебування магазину на балансі Товариства. Предмет іпотеки зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна під реєстровим номером 2964-П. За даними Київського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, предмет іпотеки має загальну площу 3 785,50 кв. м. (згідно з рішенням суду площа приміщень - З 632,00 кв.м. Загальна площа збільшилась на 153,50 кв.м. рахунок арифметичної помилки та зменшилась на 2,50 кв.м. за рахунок переобміру та уточнення лінійних розмірів).
Зазначений предмет іпотеки виступив забезпеченням виконання зобов`язань ТОВ «АТЕМ» перед АТ «Укрексімбанк» відповідно умов Генеральної угоди № 6407Ш/2416 від 16.02.2007 та Кредитної угоди № 6405К25/2365 від 24.11.2005.
Вказані обставини, серед іншого, встановлено Господарським судом м. Києва в межах справи № 910/23952/15 про банкрутство ТОВ "Господарчий універмаг "Меркурій", про що зазначено в ухвалі від 22.01.2020.
Право власності ТОВ "Господарчий універмаг "Меркурій" на магазин господарчих товарів "Меркурій", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, серед іншого підтверджується Договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу № 1725 (господарчій універмаг «Меркурій») укладеним 19.02.1999 між Регіональним відділенням Фонду державного майна по м. Києву та Товариством покупців-членів трудового колективу Колективного підприємства господарчого універмагу «Меркурій» (правонаступником якого є Боржник).
Пунктом 1.1. договору від 19.02.1999 встановлено, що загальна площа цілісного майнового комплексу № 1725 відчуженого на користь відповідача 1 складає 3632,00 кв.м.
Отже, як стверджує позивач, ще з 1999 року магазин господарчих товарів «Меркурій», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 мав чітко визначену площу 3632,00 кв.м., яка на момент передачі в іпотеку банку мала незначне відхилення за рахунок помилки та переобмірів (про що зазначено в договорі іпотеки).
Згодом позивачу стало відомо, що 13.12.2012 Деснянський районний суд м. Києва увалив рішення у справі № 2603/16085/12 за позовом ТОВ "Господарчий універмаг "Меркурій" до ОСОБА_2 про розірвання договору та визнання права власності.
Зазначеним рішенням суд визнав за ТОВ "Господарчий універмаг "Меркурій" право власності на нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 4 483,00 кв.м.
При цьому суд встановив, що загальна площа будівлі була збільшена до 4 483,00 кв.м. в наслідок проведення реконструкції.
В подальшому, 24.03.2014 Дніпровський районний суд міста Києва ухвалив рішення у справі № 755/3762/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарчий універмаг «Меркурій» про визнання права власності.
Зазначеним рішенням за ОСОБА_1 визнано право власності на нежитлове підвальне приміщення № 3 (групи приміщень 1-13), загальною площею 717,5 кв.м. по АДРЕСА_1 .
Постановою Київського апеляційного суду від 20.09.2023 за наслідками розгляду апеляційної скарги АТ «Державний експортно-імпортний банк України» рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24.03.2014 скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в позові. Вирішено питання про судовий збір.
Верховний Суд постановою від 22.01.2025 за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 скасував постанову Київського апеляційного суду від 20.09.2023, справу передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 09.07.2025, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 27.11.2025, апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою АТ «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24.03.2014 закрито.
За період оскарження вказаного рішення суду першої інстанції в апеляційному та касаційному порядку з нерухомим майном відповідача 1 було вчинено наступні реєстраційні дії.
29.05.2014 Державним реєстратором Соколянським Дмитром Вікторовичем, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, було прийнято рішення, індексний номер 13770693, яким за Товариством з обмеженою відповідальністю «Господарчий універмаг «Меркурій» зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, частина літ. "А", загальною площею 3765,5 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 (РНОНМ 384495180366).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, документом, поданим для державної реєстрації є рішення суду, серія та номер: провадження 2603/16085/12; справа №2-6536, виданий 13.12.2012, видавник: Деснянський районний суд м. Києва.
Таким чином, незважаючи на ту обставину, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13.12.2012 у справі 2603/16085/12, було визначено загальну площу нерухомого майна у розмірі 4483,00 кв.м., в ДРРПНМ реєструється об`єкт нерухомості з площею 3765,5 кв.м.
Водночас, 29.05.2014 Державним реєстратором Кендзьорою Вікторією Ярославівною реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, індексний номер рішення 13537799, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення № 3 (група приміщень 1-13), загальною площею 717,5 кв.м., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (РНОНМ 384271080000).
Таким чином, за твердженнями позивача, нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 4 483,00 кв.м., в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно фактично було поділено на два об`єкти нерухомості площею:
3 765,5 кв.м. який залишився у власності відповідача 1 із обтяженням іпотекою Банку;
717,5 кв.м. яке було відчужено на користь третьої особи.
В подальшому нежитлове приміщення № 3 (група приміщень 1-13), загальною площею 717,5 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 (РНОНМ 384271080000), було відчужене на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ательє кераміки» (відповідач 2) на підставі договору купівлі-продажу укладеного 05.06.2015 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфіном Б.М. за № 1706.
19.10.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ательє кераміки» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Атем Групп» було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 3 (група приміщень 1-13), загальною площею 717,5 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 (РНОНМ 384271080000), який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М., за номером 3738.
Під час реєстрації в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис, що нежитлове приміщення № 3 (група приміщень 1-13) літ «А», містить загальну площу 700,00 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 (РНОНМ 384271080000), а складовою частиною об`єкта нерухомого майна є нежитлове приміщення, приміщення № 12, "Б" площею 17,5 кв.м.
Відповідно до Довідки про показники об`єкта нерухомого майна № 330 від 05.09.2017, виданою ТОВ «Прогрес ЖКГ», нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1, площею 700,00 кв. м. відповідно до проведеної технічної інвентаризації від 17.08.2017 має таки показники:
423,1 кв. м. (гр. прим № 3)
271,9 кв.м. (гр. прим № За)
Сумарна проща 700,00 кв. м. зменшилась на 5 кв.м. за рахунок поточного ремонту та обшиття стін гіпсокартоном.
14.09.2017 реєстратором Кучмою Л.В. (рішення № 37125093 від 18.09.2017), нежитлове приміщення, літ. "А" група прим. 3/4, загальною площею 271,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, приміщення 3а, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1354367380000.
14.09.2017 реєстратором Кучмою Л.В. (рішення № 37124378 від 18.09.2017), нежитлове приміщення, літ. "А" група прим. 3/3, загальною площею 423,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, приміщення 3, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1354328880000. 
25.09.2017 державним реєстратором прав на нерухоме майно Кучмою Л.В., Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "СПЕЦЖИТЛОФОНД", м. Київ, було прийнято рішення № 37247606 про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу за реєстраційним номером 384271080000 (дата реєстрації 21.09.2017).
Зазначене закриття розділу відбулось внаслідок поділу нежитлового приміщення № 3 (група приміщень 1-13), загальною площею 717,5 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 (РНОНМ 384271080000), на окремі об`єкти нерухомості.
Згідно рішення реєстратора Кучми Л.В. № 37247016 від 25.09.2017, нежитлове приміщення, літ. "Б", загальною площею 17,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, приміщення 1, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1360912580000 (дата реєстрації 21.09.2017).
07.10.2019 до запису щодо нежитлового приміщення, літ. "А" група прим. 3/3, загальною площею 423,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, приміщення 3, зареєстровано в ДРРПНМ за № 1354328880000, було внесено зміни (державний реєстратор Тарасенко Ігор Миколайович, Комунальне підприємство "Реєстраційне бюро", м. Київ, індексний номер рішення: 49050685) яким загальна площа приміщення була змінена з 423,1 кв.м. на 487,5 кв.м. (за рахунок знесення перегородок, зняття обшивки та виправлення арифметичних помилок).
Отже, за переконанням позивача, внаслідок вищеперелічених реєстраційних дій, нежитлове приміщення площею 717,5 кв.м. було розділене на три частини які в свою чергу були зареєстровані як окремі об`єкти нерухомості :
нежитлове приміщення, літ. "А" група прим. 3/3, загальною площею 487,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, приміщення 3 (РНОНМ 1354328880000);
нежитлове приміщення, літ. "А" група прим. 3/4, загальною площею 271,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, приміщення 3а, (РНОНМ № 1354367380000);
нежитлове приміщення, літ. "Б", загальною площею 17,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, приміщення 1 (РНОНМ 1360912580000).
Крім того, 17.10.2019 Державним реєстратором Тарасенко І.М., Комунальне підприємство "Реєстраційне бюро", м. Київ, було проведено реєстрацію нежитлової будівлі літ. "В", загальною площею 155,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, індексний номер: 49206320 від 17.10.2019 (РНОНМ 1938867380000).
Власником зазначеного майна зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «Атем Групп». 
Підставою виникнення права власності є довідка про показники об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 101019-5, виданий 01.10.2019, видавник: ТОВ "ПРОГРЕС ЖКГ", згідно якої об`єкт нерухомості виник в результаті обшиття стін навісу, який був побудований господарчим способом до 05.08.1992 і згідно листа ДАБІ України від 01.09.2011 № 40-12-2409 не потребував прийняття в експлуатацію.
В подальшому, площа зазначеного об`єкта нерухомості була збільшена до 190,6 кв.м., у зв`язку з чим до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 31.10.2019 державним реєстратором Тарасенко Ігорем Миколайовичем, Комунальне підприємство "Реєстраційне бюро", м. Київ, було внесено відповіді зміни (індексний номер рішення 49448770).
Таким чином, позивач стверджує, що 
нежитлове приміщення, літ. "А" група прим. 3/3, загальною площею 487,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, приміщення 3 (РНОНМ 1354328880000);
нежитлове приміщення, літ. "А" група прим. 3/4, загальною площею 271,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, приміщення 3а, (РНОНМ № 1354367380000);
нежитлове приміщення, літ. "Б", загальною площею 17,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, приміщення 1 (РНОНМ 1360912580000);
нежитлова будівля літ. "В", загальною площею 190,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (РНОНМ 1938867380000),
фактично є частинами переданої в іпотеку Банку нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1, на які розповсюджується право Банку як іпотекодержателя нерухомого майна на підставі укладеного 25.08.2008 між позивачем та відповідачем 1 іпотечного договору № 6408215/2463.
При цьому кожен з вищеперелічених об`єктів нерухомості є конструктивно пов`язаним з основним предметом іпотеки - нежитловою будівлею розташованою за адресою АДРЕСА_1.
З огляду на викладені обставини, позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд визнати за ним право іпотеки на підставі укладеного між позивачем та відповідачем 1 іпотечного договору № 6408215/2463 від 25.08.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т.П., зареєстровано за № 1751 на наступне нерухоме майно:
нежитлове приміщення, літ. "А" група прим. 3/3, загальною площею 487,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, приміщення 3 (РНОНМ 1354328880000);
нежитлове приміщення, літ. "А" група прим. 3/4, загальною площею 271,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, приміщення 3а, (РНОНМ № 1354367380000);
нежитлове приміщення, літ. "Б", загальною площею 17,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, приміщення 1 (РНОНМ 1360912580000);
нежитлова будівля літ. "В", загальною площею 190,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (РНОНМ 1938867380000).
За змістом статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Згідно із частинами першою та другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до частини першої статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою та необхідною умовою для звернення особи до суду із відповідним позовом є наявність порушеного права та охоронюваного законом інтересу особи - позивача у справі і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. 
Розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом. 
Водночас, питання належності та ефективності обраного позивачем способу захисту порушеного права або законного інтересу підлягає вирішенню судами після повного встановлення усіх фактичних обставин справи, а також після з`ясування того, чи існує у позивача право або законний інтерес та чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем.
Близька за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.06.2020 у справі № 922/2529/19. 
Задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачами з урахуванням належно обраного способу судового захисту. 
Як слідує з матеріалів справи, 25.08.2008 між АТ «Укрексімбанк» (банк, іпотекодержатель, позивач) та ТОВ "Господарчий універмаг "Меркурій" (відповідач 1) було укладено Іпотечний договір № 6408215/2463 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т.П., зареєстровано за № 1751.
Відповідно до п. 1.3 договору іпотеки, предметом іпотеки є магазин господарчих товарів «Меркурій», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Предмет іпотеки має загальну площу 3785,50 кв.м. 
В позовній заяві позивач зазначає, що нежитлове приміщення, літ. "А" група прим. 3/3, загальною площею 487,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, приміщення 3 (РНОНМ 1354328880000); нежитлове приміщення, літ. "А" група прим. 3/4, загальною площею 271,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, приміщення 3а, (РНОНМ № 1354367380000); нежитлове приміщення, літ. "Б", загальною площею 17,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, приміщення 1 (РНОНМ 1360912580000) та нежитлова будівля літ. "В", загальною площею 190,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (РНОНМ 1938867380000), фактично є частинами переданої в іпотеку Банку нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1, на які розповсюджується право Банку як іпотекодержателя нерухомого майна на підставі укладеного 25.08.2008 між позивачем та відповідачем 1 іпотечного договору № 6408215/2463.
При цьому, будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вказані об`єкти нерухомого майна є конструктивно пов`язаними з предметом іпотеки позивачем до матеріалів справи не додано.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що в ході проведення ліквідаційної процедури Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарчий універмаг "Меркурій", а саме 08.11.2023, предмет іпотеки було продано на аукціоні в електронній системі Прозорро Продажі. 
Надаючи дозвіл 09.10.2023 на реалізацію предмета іпотеки, Банк підтвердив та погодив технічний паспорт від 14.09.2023 згідно якого, предмет іпотеки не змінився.
Відповідно до п. 2.3.3 іпотечного договору, іпотекодавець має право зводити, знищувати, проводити капітальний ремонт будівлі, здійснювати істотні поліпшення Предмета іпотеки, а також передавати Предмет іпотеки у спільну діяльність лише за письмовою згодою іпотекодержателя. 
Згідно з п. 2.2.2 іпотечного договору, іпотекодержатель зобов`язаний у разі порушення зобов`язань за Кредитним договором та/або умов цього Договору надіслати іпотекодавцю та/або боржнику письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення (в тому числі дострокове) на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. 
Тобто, реконструкція предмету іпотеки без письмової згоди Банку не можлива, а в разі виявлення такого порушення Банк зобов`язаний надіслати письмову вимогу про усунення порушення. 
При цьому, в період дії іпотеки, Банком неодноразово проводилися перевірки предмета іпотеки - жодних зауважень щодо проведення будь-яких реконструкцій (в тому числі ремонтних робіт) відносно предмета іпотеки у Банка не виникало, що підтверджується відповідними актами, копії яких містяться в матеріалах справи. 
Разом з цим, відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку», у разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору. 
У відповідності до ст. 50 Закону України «Про іпотеку», після продажу предмета іпотеки на електронному аукціоні або продажу предмета іпотеки відповідно до статті 38 цього Закону припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором, згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки.
Статтею 4 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. 
З матеріалів справи вбачається, що на виконання ст. 4 Закону, Банк подав державному реєстратору заяву про державну реєстрацію припинення іпотеки за іпотечним договором № 6408Z15/2463 від 25.04.2008. Тобто Банк, надаючи дозвіл на продаж предмета іпотеки, а в подальшому подаючи заяву про державну реєстрацію припинення іпотеки, підтвердив відсутність у нього будь-яких прав та вимог які б стосувалися іпотечним договором № 6408Z15/2463 від 25.04.2008. 
З огляду на викладене, після державної реєстрації припинення іпотеки, Банк не може набути жодних прав на підставі припиненого іпотечного договору № 6408Z15/2463 від 25.04.2008.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23 червня 1993 р.).
Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.
Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.
До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом
Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення від 27.10.1993 Європейського суду з прав людини у справі "Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів").
У п.26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (ст.4 ГПК України).
Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Оскільки, правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права, у зв`язку з чим таке право підлягає захисту.
Порушення права чи охоронюваного законом інтересу повинне мати об`єктивний характер і виражатися в позбавленні або зменшенні обсягу певних благ особи, права чи інтереси якої порушено, певних благ, які вона мала до порушення або справедливо очікувала набути у майбутньому.
Суд звертає увагу на те, що завданням правосуддя є захист охоронюваних законом прав та інтересів осіб.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Наслідком прийняття судового рішення має бути реальне поновлення прав та/або інтересів особи, які були порушені.
Крім того, в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.10.2019 у справі № 910/6642/18 зроблено висновок про стадійність захисту права, зокрема вказано на те, що під час вирішення господарського спору суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорення відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.
Отже, відсутність порушеного права в позивача зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно із ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Таким чином, зважаючи на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.
Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити. 
2. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.05.2026.

Суддя П.П. Чеберяк