ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2026 року	справа № 380/8746/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі - відповідач 2) із вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії № 104550010350 від 14 березня 2026 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 06.03.2026 (з дня первинного звернення);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 06.03.2026 відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення Головного управління про відмову у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, оскільки, на переконання позивача, відповідач безпідставно не зарахував до її страхового стажу періоди роботи в колгоспі «Комунар» у 1988-1992 роках. Позивач зазначає, що ці періоди підтверджуються двома документами - трудовою книжкою колгоспника та архівною довідкою, а зазначення в архівній довідці неповного по батькові й розбіжності у прізвищі зумовлені зміною прізвища у зв`язку з реєстрацією та розірванням шлюбу і не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні стажу. Позивач також посилається на те, що відповідач не скористався наданим йому правом витребувати відповідні документи та поклав на заявника наслідки неповноти зібраних доказів.
Ухвалою судді від 11.05.2026 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами; відповідачам встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
На адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. Відповідач 1 зазначив, що документами, які засвідчують особливий статус особи при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону № 796, є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування. Відповідач указав, що однією з обов`язкових умов для призначення пенсії за статтею 55 Закону № 796 є наявність страхового стажу необхідної тривалості; що страховий стаж позивача становить 23 роки 1 місяць 6 днів, тоді як для призначення пенсії у 2026 році зі зниженням пенсійного віку на 5 років необхідно не менше 28 років стажу. На переконання відповідача, періоди роботи в колгоспі у 1988-1992 роках не підлягають зарахуванню, оскільки архівна довідка від 05.03.2026 № 50 видана на неповне по батькові, а трудова книжка до заяви не долучалася, у зв`язку з чим просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 11.05.2026 та копію позовної заяви з додатками надіслано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Київській області засобами електронного зв`язку за допомогою сервісу «Електронний суд», що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних листів. Правом подати письмовий відзив на позовну заяву відповідач-2 станом день розгляду справи не скористався, тому суд, керуючись ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вирішив справу за наявними матеріалами.
Розглянувши позов, відзив, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та при народженні мала прізвище « ОСОБА_2 » ( ОСОБА_3 ).
Позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 (актовий запис про шлюб № 4 від 20.04.1991), у якому мала прізвище « ОСОБА_5 », а 06.04.1993 цей шлюб розірвано (актовий запис № 29) з присвоєнням їй дошлюбного прізвища « ОСОБА_2 », що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00057201362 від 19.03.2026,
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 16.10.1993 ОСОБА_3 уклала шлюб, після реєстрації якого їй присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ». 
Отже, у період роботи в колгоспі «Комунар» позивач послідовно мала прізвища « ОСОБА_2 » (з народження та з 06.04.1993), « ОСОБА_5 » (з 20.04.1991 по 06.04.1993), а з 16.10.1993 - прізвище « ОСОБА_6 ». Зазначені обставини зміни прізвища підтверджуються наведеними документами органів державної реєстрації актів цивільного стану.
6 березня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), за принципом екстериторіальності структурним підрозділом, що розглядав документи позивача та приймав рішення, визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії № 104550010350 від 14.03.2026 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796 у зв`язку з відсутністю страхового стажу необхідної тривалості.
Як слідує зі змісту оскаржуваного рішення та відзиву, страховий стаж позивача визначено відповідачем у розмірі 23 роки 1 місяць 6 днів. 
При цьому до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі «Комунар» у 1988-1992 роках згідно з архівною довідкою КП КМР «Трудовий архів» від 05.03.2026 № 50 з мотивів того, що довідка видана на неповне по батькові, а трудова книжка до заяви не долучена.
Згідно з трудовою книжкою колгоспника серії НОМЕР_4 , заповненою 24.03.1992 на ім`я « ОСОБА_1 » (з відмітками про зміну прізвища « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_6 » згідно зі свідоцтвом серії НОМЕР_5 ), ОСОБА_1 29.06.1988 була прийнята в члени колгоспу «Комунар» і призначена на роботу різноробочою; 01.09.1988 - направлена на навчання до Ірпінського сільськогосподарського технікуму; 30.06.1990 - закінчила навчання в Ірпінському сільськогосподарському технікумі; 15.07.1990 - прийнята на роботу в колгосп «Комунар» на посаду бухгалтера по машинно-тракторному парку; 12.08.1992 - виведена з членів колгоспу «Комунар» та звільнена з роботи згідно із заявою за власним бажанням. 
У розділі «Трудова участь у громадському господарстві» трудової книжки колгоспника відображено виконання річного мінімуму трудової участі за 1988, 1990, 1991, 1992 роки.
Відповідно до архівної довідки КП КМР «Трудовий архів» від 05.03.2026 № 50 у документах архівного фонду № 164 Колгосп «Комунар», с. Переселення, Київської області, у «Накопичувальних особових рахунках» за 1988-1992 роки з 1988 по 1990 рік значиться « ОСОБА_3 », а з 1991 по 1992 рік - « ОСОБА_8 », і за цей час роботи їй було нараховано таку кількість людиноднів: 1988 - 39,0; 1989 - 7,0; 1990 - 149,0; 1991 - 301,0; 1992 - 186,5.
Згідно з дипломом серії НОМЕР_6 , виданим на ім`я ОСОБА_3 , остання у 1988 році вступила та у 1990 році закінчила повний курс Ірпінського сільськогосподарського технікуму за спеціальністю «бухгалтерський облік». Період навчання у технікумі з 01.09.1988 по 30.06.1990 враховано відповідачем до страхового стажу позивача, що підтверджується формою РС-право.
Відповідно до довідки виконавчого комітету Кагарлицької міської ради Київської області № 37 від 10.02.2026 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає в селі Переселення Обухівського (Кагарлицького) району Київської області з 16.01.1971 по 01.09.1988 та з 06.07.1990 по даний час згідно із записами погосподарських книг. ОСОБА_9 до 01.01.2015 постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 було віднесено до зони № 4 - зони посиленого радіоактивного контролю.
Позивач також має посвідчення громадянина, який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серії НОМЕР_7 , видане 27.07.1994 на ім`я ОСОБА_3 .
Не погоджуючись із рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд керується таким.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).
Відповідно до статті 55 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсійний вік зменшується на 2 роки (початкова величина) та додатково на 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
Згідно зі статтею 26 Закону № 1058 у період з 01 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 33 років. Відтак, у 2026 році для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону № 796 необхідним є страховий стаж не менше 28 років (33 - 5).
Суд встановив, що єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії стала, на думку відповідача, відсутність страхового стажу необхідної тривалості внаслідок незарахування періодів роботи в колгоспі «Комунар» у 1988-1992 роках. Таким чином, спір зводиться до правомірності незарахування цих періодів до страхового (трудового) стажу позивача.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж установлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637). Відповідно до пункту 1 цього Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж установлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Особливості підтвердження трудового стажу членів колгоспу визначені пунктом 17 Порядку № 637, згідно з яким час роботи членів колгоспу в суспільному господарстві визначається за трудовими книжками колгоспників, а у разі їх відсутності - за довідками, які видаються виконавчими органами на підставі книг обліку колгоспів про видачу трудових книжок і записів у них про роботу.
Дослідивши надані позивачем докази, суд встановив, що періоди роботи позивача в колгоспі «Комунар» у 1988-1992 роках підтверджуються одночасно двома документами - трудовою книжкою колгоспника серії НОМЕР_4 та архівною довідкою КП КМР «Трудовий архів» від 05.03.2026 № 50, які узгоджуються між собою як за найменуванням колгоспу, так і за періодами та обсягом трудової участі (людиноднями).
Доводи відповідача про те, що архівну довідку видано на «неповне по батькові», а також про розбіжність у прізвищах (« ОСОБА_2 », « ОСОБА_5 »), суд відхиляє з огляду на таке.
Як установлено судом, розбіжності у прізвищах позивача у документах за період 1988-1992 років зумовлені об`єктивними обставинами - зміною прізвища у зв`язку з реєстрацією та розірванням шлюбу. До укладення першого шлюбу та після його розірвання позивач мала прізвище « ОСОБА_2 », у період шлюбу (1991-1993) - прізвище « ОСОБА_5 », а з 16.10.1993 - прізвище « ОСОБА_6 ». Саме у такій послідовності прізвища відображені в архівній довідці (« ОСОБА_2 » за 1988-1990 роки та « ОСОБА_5 » за 1991-1992 роки), що повністю узгоджується з документами органів державної реєстрації актів цивільного стану та трудовою книжкою колгоспника, на титульній сторінці якої зафіксовано зміну прізвища « ОСОБА_5 - ОСОБА_2 » на « ОСОБА_6 ». Належність зазначених документів саме позивачу сумнівів не викликає.
Збіг власного імені (« ОСОБА_10 ») та по батькові (« ОСОБА_11 »), року народження, найменування колгоспу й території, а також послідовність зміни прізвищ у своїй сукупності дають змогу з достатнім ступенем вірогідності ідентифікувати особу працівника як саме ОСОБА_12 .
Зазначення в архівній довідці по батькові у скороченому вигляді («Володим.», «В.») є наслідком способу ведення первинних облікових документів колгоспу в той період і не може ставитися у вину позивачу та позбавляти її права на зарахування стажу, оскільки скорочене написання по батькові саме собою не спростовує належності документа особі за наявності інших узгоджених між собою доказів.
Аналогічного підходу дотримується судова практика, згідно з якою неточності, скорочення чи розбіжності в написанні прізвища, імені та по батькові в архівних документах не можуть бути самостійною та достатньою підставою для відмови у зарахуванні відповідного періоду до стажу, якщо належність документів особі підтверджується сукупністю інших доказів (зокрема трудовою книжкою, документами про зміну прізвища).
Суд звертає увагу, що пенсійне законодавство не може тлумачитися у спосіб, що покладає на особу негативні наслідки недоліків ведення первинної облікової документації роботодавцем (колгоспом) чи архівними установами, на які особа не могла впливати.
Окрім того, суд враховує, що відповідно до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» орган, що призначає пенсію, має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб. Відтак за наявності у відповідача сумнівів щодо належності архівної довідки позивачу він не був позбавлений можливості та, з огляду на завдання органу пенсійного забезпечення, мав вжити заходів щодо витребування додаткових документів (відомостей з первинних облікових документів колгоспу, погосподарських книг тощо), а не покладати на заявника наслідки неповноти доказів. Натомість відповідач, не скориставшись наданим йому правом, формально відхилив надані позивачем документи.
Щодо доводу відповідача про відсутність трудової книжки, суд зазначає, що позивачем до позовної заяви долучено трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_4 , дослідивши яку суд установив наявність записів про членство та роботу позивача в колгоспі «Комунар» у спірний період. Отже, цей довід відповідача спростовується наявними у справі доказами.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії № 104550010350 від 14.03.2026 в частині незарахування до страхового (трудового) стажу позивача періодів роботи в колгоспі «Комунар» у 1988-1992 роках з мотивів видачі архівної довідки на неповне по батькові та відсутності трудової книжки є необґрунтованим і таким, що прийняте без повного з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення питання про право позивача на пенсію.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Водночас суд враховує, що визначення наявності та обчислення страхового стажу, оцінка достатності його тривалості для призначення конкретного виду пенсії та власне призначення пенсії належать до дискреційних повноважень органу Пенсійного фонду України. Суд не вправі підміняти орган пенсійного забезпечення та самостійно встановлювати тривалість страхового стажу, визначати розмір зниження пенсійного віку й вирішувати питання про призначення пенсії, оскільки це призвело б до втручання у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.
Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що унеможливлює подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень; разом з тим суд не може перебирати на себе повноваження органу, який в силу закону зобов`язаний прийняти відповідне рішення за результатами розгляду документів заявника.
З огляду на викладене, а також з урахуванням того, що оцінка достатності страхового стажу позивача з урахуванням спірних періодів роботи в колгоспі потребує здійснення відповідних обчислень органом пенсійного забезпечення, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача у цій справі є визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.03.2026 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796 з урахуванням висновків суду щодо необхідності зарахування до її страхового (трудового) стажу періодів роботи в колгоспі «Комунар» у 1988-1992 роках, підтверджених трудовою книжкою колгоспника серії НОМЕР_4 та архівною довідкою КП КМР «Трудовий архів» від 05.03.2026 № 50.
Позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу пенсію з 06.03.2026, а також про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області нарахувати та виплатити пенсію з 06.03.2026 задоволенню не підлягають як передчасні, оскільки право на призначення та виплату конкретного виду пенсії, а також дата, з якої пенсія підлягає призначенню, можуть бути визначені лише за результатами повторного розгляду заяви позивача органом пенсійного забезпечення з урахуванням обчисленого страхового стажу. Водночас суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058 у разі виникнення права на пенсію вона призначається з дня звернення за нею, а пенсія за віком - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, що має бути враховано відповідачем під час повторного розгляду заяви.
Таким чином, поданий позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення цього адміністративного позову.
Питання розподілу судових витрат вирішується судом відповідно до статті 139 КАС України з урахуванням результатів вирішення справи.
Керуючись статтями 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії № 104550010350 від 14 березня 2026 року, прийняте щодо ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) від 06.03.2026 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення, щодо зарахування до страхового (трудового) стажу ОСОБА_1 періодів її роботи в колгоспі «Комунар» у 1988-1992 роках, підтверджених трудовою книжкою колгоспника серії НОМЕР_4 та архівною довідкою Комунального підприємства Кагарлицької міської ради «Трудовий архів» від 05.03.2026 № 50.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1331 грн (одна тисяча триста тридцять одна) 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя   Желік О.М.