ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року	справа № 380/19281/25	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як О.О., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язаннявчинити дії, -
встановив :
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач 2), у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 "Про призов військовозобов`язаних сержантського та солдатського складу до Збройних Сил України за загальною мобілізацією" в частині, що стосується ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_3 в частині, що стосується зарахування на військову службу за призовом у воєнний час ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 виключити зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_3 та звільнити з військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позов обґрунтовує тим, що його було протиправно було затримано працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 та відправлено до Військової частини НОМЕР_1 . Вказує, що у зв`язку із наявністю в нього громадянства держави Ізраїль та заяви про відмову від проходження військової служби, він не може бути призваним по мобілізації та проходити військову службу.
Разом із позовом подав клопотання про витребування доказів, яким просив витребувати у відповідача 2 наказ Про призов військовозобов`язаних сержантського та солдатського складу до Збройних Сил України за загальною мобілізацією" в частині, що стосується ОСОБА_1 , у відповідача 1 наказ Про зарахування ОСОБА_1 про зарахування до списків особового складу частини та у ІНФОРМАЦІЯ_3 : направлення про проходження військово – лікарської комісії ОСОБА_1 та довідку військово – лікарської комісії від 31.05.2025 року.
Ухвалою судді від 29.09.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного без повідомлення виклику сторін; витребувано у відповідачів належним чином засвідчені копії доказів згідно з клопотанням про витребування.
Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву вказав, що позивач відповідно до протоколу військово – лікарської комісії №1042 від 31.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_4 визнаний придатним до військової служби (скарг стосовно дії лікарів, відмови від проходження ВЛК не зафіксовано). Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №1/М від 03.06.2025 позивача було призвано на військову службу та направлено до Військової частини НОМЕР_1 . Зауважив, що позивач не звертався щодо незгоди з постановою ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказав, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_5 діяли на підставі та у спосіб передбачений законами України. 
Надав копії витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №1/М від 03.06.2025 в частині призову ОСОБА_1 та картку обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 (№2025-0531-15005 від 31.05.2025 року).
Відповідач 1 подав клопотання про заміну неналежного відповідача. Дане клопотання аргументує тим, що позивач ніколи не був зарахований до списків особового складу Військової частин НОМЕР_1 . ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 . У зв`язку із цим просить замінити неналежного відповідача. 
Ухвалою суду від 05.11.2025 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача Військову частину НОМЕР_2 (відповідач 3) та витребувано у неї належним чином завірену копію (витягу з) наказу командира Військової частини НОМЕР_4 в частині, що стосується зарахування на військову службу за призовом у воєнний час ОСОБА_1 .
Відповідач 3 у відзиві на позовну заяву, позивач відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 04.06.2025 №160 зарахований до списків особового складу частини, тому він вважається військовослужбовцем та повинен виконувати обов`язки військової служби. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.07.2025 №187, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративної діяльності) «Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдата ОСОБА_2 » від 30.06.2025 №2222-АД, довідки-доповіді командира військової частини НОМЕР_2 від 01.07.2025 №1011/13153/8525, солдат ОСОБА_3 , курсант навчального взводу навчальної батареї навчального самохідно-артилерійського дивізіону, вважається таким, що 30 червня 2025 року самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 25.07.2025 №211, солдат ОСОБА_3 з 09 липня 2025 року увільнений від займаної посади та зарахований у розпорядження командира навчального артилерійського полку. Просить відмовити в задоволенні позову. 
Ухвалою суду від 15.01.2026 року витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_3 - належним чином завірені копії документів, на підставі яких було прийнято наказ від 03.06.2025 року № 1/М «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період».
До суду надійшла заява про вступ у справу представника ІНФОРМАЦІЯ_3 (повноваження підтверджені на підставі довіреності №8 від 01.01.2026 року).
Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 подав відзив на позовну заяву. Вказав, що військово - лікарська комісія була проведена правомірно, адже позивач ані відстрочки, ані бронювання не мав тому підлягав призову на військову на військову службу під час мобілізації. Просив відмовити в задоволенні позову. Надав копію тимчасово посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_5 від 08.07.2020 року, довідку військово – лікарської комісії №2025-0531-15005 від 31.05.2025 року, картку обстеження та медичного огляду №2025-0531-15005 та витяг з наказу від 03.06.2025 року № 1/М «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» в частині ОСОБА_1 .
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації згідно з витягом з Наказу ІНФОРМАЦІЯ_6 від 03.06.2025 року № 1/М «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» на підставі висновку військово – лікарської комісії засвідченого довідкою №2025-0531-15005 від 31.05.2025 року. 
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 04.06.2025 №160 зарахований до списків особового складу частини. 
Станом на дату відкриття провадження у справі вважається таким, що самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 25.07.2025 №211, солдат ОСОБА_3 з 09 липня 2025 року увільнений від займаної посади та зарахований у розпорядження командира навчального артилерійського полку.
Вважає, що у зв`язку із наявністю у нього громадянства держави Ізраїль (паспорт серії НОМЕР_6 від 31/10/2022) та заяви про відмову від проходження військової служби, не повинен проходити військову службу по призову під час мобілізації. 
Позивач на момент винесення наказу про призов ані відстрочки, ані бронювання не мав.
Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору по суті суд керується таким.
Щодо посилань позивача про неможливість проходження військової служби у зв`язку із наявністю у нього громадянства держави Ізраїль, суд зазначає таке.
Позивач має паспорт серії НОМЕР_7 виданий Деснянським РУ ГУ МВС України у м. Києві від 04.10.2007 року та паспорт серії НОМЕР_6 від 31/10/2022.
18 червня 2025 року Верховна Рада України ухвалила в другому читанні законопроєкт №?11469, яким вносяться зміни до закону «Про громадянство України» (далі Закон 2235-III ). На основі цього законопроєкту в Україні вперше закріплено поняття множинного громадянства. Відповідно до абзацу 53 статті 1 Закон 2235-III множинне громадянство (підданство) - одночасна належність особи до громадянства (підданства) двох або більше держав.
У пункті 8 статті 2 Закону 2235-III зазначено, що визначення правового режиму одночасної належності громадянина України до громадянства (підданства) двох або більше держав з урахуванням забезпечення національної безпеки та національних інтересів України, недопущення привілеїв чи обмежень за ознаками наявності у громадянина України громадянства (підданства) іноземної держави (іноземних держав). 
Тобто у правових відносинах із Україною, особа з множинним громадянством, визнається виключно громадянином України.
Тому суд відхиляє доводи позивача у цій частині.
Щодо визнання протиправними та скасування наказів про призов за мобілізацією до Збройних Сил України та про зарахування до списків військової частини, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя .
Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ, який визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів, .
За приписами статті 1 Закону України №3543-ХІІ мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до частини 5 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Пунктом 8 Положення визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів з приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил, ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Згідно з пунктом 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 відповідно до частини 13 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.
Відповідно до пункту 1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі ЛЛК) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі ЦВЛК) та ВЛК регіону.
Разом з тим, питання наявності чи відсутності захворювань за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії.
Верховний Суд у постанові від 12 червня 2020 року у справі №810/5009/18 зазначив, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
Підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення №402 встановлено, що на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення №402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
Згідно з нормами Положення №402 у разі непогодження із постановами позаштатних ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із скаргою на дії чи рішення ВЛК.
У свою чергу, ВЛК регіону мають право скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
За приписами пункту 2.4.10 розділу І Положення №402 оскарженню підлягають тільки постанови ВЛК регіонів та постанови ЦВЛК.
Таким чином, за результатами медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 визнаний придатним до військової служби.
Відповідно до пунктів 68, 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, у мирний час під час визначення призначення резервіста або військовозобов`язаного на особливий період та включення його до складу військових команд для комплектування військових частин (установ) вони проходять медичний огляд, за результатами якого таким особам оформляється довідка з висновком щодо придатності до військової служби. Строк дії такої довідки становить п`ять років. Придатним до військової служби резервістам та військовозобов`язаним вручається мобілізаційне розпорядження.
При цьому, згідно вимог пункту 49 постанови Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 року у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.
Позивач на момент проходження ВЛК не мав при собі жодного медичного документа (виписки з історії хвороби, інші консультативно-медичні висновки) щодо стану власного здоров`я.
Резервісти та військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються.
Особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.
У тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_5 вказано, що позивач підлягає повторному медичному пересвідченню у 2025 році.
Обов`язковість проходження медичного огляду особами, в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби закріплений у частині 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», якою визначено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Таким чином, під час здійснення заходів, направлених на виконання вимог Указу Президента щодо проведення загальної мобілізації та організації призову військовозобов`язаних громадян на військову службу під час мобілізації, в особливий період, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки наділені повноваженнями проводити медичний огляд військовозобов`язаних для визначення їх придатності до військової служби.
Військовозобов`язані громадяни у відповідності з діючими положеннями законодавства зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
На підставі положень діючого законодавства, під час проведення заходів, направлених на виконання вимог Указу Президента щодо проведення загальної мобілізації та організації призову військовозобов`язаних громадян на військову службу під час мобілізації, в особливий період, працівниками РТЦК та СП військовозобов`язаний, в якого було відсутнє рішення (постанова) про придатність до військової служби та будь-які дані щодо стану його здоров`я, був направлений на медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби.
У даному випадку, 31.05.2025 року комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 складено довідку №2025-0531-15005 про придатність ОСОБА_1 до військової служби на підставі картки обстеження та медичного огляду №2025-3105-15005.
Пунктом 3.3 Положення визначено, що скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року №608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Крім того, суд враховує, що позивач не звертався зі скаргою для перегляду висновку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 до ВЛК регіону чи до ЦВЛК.
З огляду на придатність до військової служби, Наказом ІНФОРМАЦІЯ_6 від 03.06.2025 року № 1/М «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» ОСОБА_1 призвано.
Варто зазначити, що позивач не проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , а наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 04.06.2025 №160 зарахований до списків особового складу частини.
Згідно з частиною 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період. Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону №2232-ХІІ).
Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 за №1153/2008, визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі.
Громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України в добровільному порядку або за призовом (пункт 2 Положення №1153/2008).
За змістом пункту 5 Положення №1153/2008 громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України.
Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу.
Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.
У даному випадку, позивача призвано на військову службу за мобілізацією та відправлено для зарахування в військову частину НОМЕР_1 за мобілізаційними списками.
Відповідно до пункту 6 Положення №1153/2008 початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Згідно пункту 4 частини 1 статті 24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається: день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
За змістом частини 3 статті 24 Закону №2232-ХІІ закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Пунктом 14 Розділу II Інструкції №280 встановлено, що зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу (або прийому на роботу працівників) здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття (прийому на роботу) до військової частини.
Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини є, зокрема, для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.
За змістом пунктів 1, 2, 8 Розділу V вказаної Інструкції військовослужбовці, які переміщуються по службі з одних військових частин до інших, під час прямування до них рахуються як поповнення. Відправлення поповнення здійснюється як у складі команд, так і поодинці.
Під час відправки поповнення з одних військових частин до інших у складі команди на всіх відправлених обов`язково мають бути такі документи, зокрема, іменний список або припис (в якому вказується, коли, кому та за яким вихідним номером вислано їх особові справи) на відправлених - у старшого команди. Прийом поповнення проводиться поіменно, за іменним списком на поповнення, отриманим від старшого команди. Приймати поповнення без поіменної перевірки заборонено.
Організація обліку та призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період покладена на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Водночас, зарахування до списків особового складу військової частини та виключення з нього здійснюється наказами по стройовій частині відповідної військової частини.
Відповідне зарахування здійснюється не на власний розсуд, а на підставі іменних списків команд, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а в разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби на підставі іменних списків або припису, виданих військовою частиною звідки вибув військовослужбовець.
У даному випадку, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №160 від 04.06.2025 року ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.
Відповідно, з дня зарахування до списків особового складу військової частини військовозобов`язаний набуває статусу військовослужбовця.
Отже, після видання наказу про зарахування позивача до особового складу військової частини НОМЕР_2 виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 р.
Згідно із абзацом 2 пункту 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008 вбачається, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначені підстави звільнення з військової служби,
Суд зазначає, що цими актами законодавства не передбачено звільнення чи виключення з військової служби шляхом скасування наказу про призов.
Оскільки наказ вже реалізований та позивача зараховано до військової частини, останній приступив до виконання службових обов`язків за посадою, а тому його скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан і не призведе до захисту прав та інтересів позивача.
У питанні скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, Верховний Суд має сталу та послідовну позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (зокрема, таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 травня 2021 року у справі № 9901/286/19, від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, Касаційний адміністративний суд у рішеннях від 14 липня 2021 року у справі № 9901/96/21, від 27 жовтня 2022 року у справі № П/9901/97/21).
Отже, скасування після його реалізації та вичерпання своєї дії оскаржуваного позивачем акту індивідуальної дії про прийняття на військову службу за призовом до військової частини, порушить стабільність публічно-правових відносин та принцип правової визначеності.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про правомірність наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №160 від 04.06.2025 року, яким ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.
Враховуючи вищевказане, суд також не вбачає законних підстав для задоволення позову в частині позовних вимог щодо звільнення позивача від проходження військової служби.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.
Враховуючи висновок суду по суті позову та керуючись встановленими ст. 139 КАС України правилами розподілу судових витрат суд покладає усі понесені позивачем судові витрати на нього. Відповідачі не надали суду доказів понесення ними судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
постановив:
у задоволенні позову відмовити повністю.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI “Прикінцевих положень” Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя	Карп`як О.О.