Справа №: 367/2867/26 
Провадження №: 2/343/710/26 

Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року м.Долина 

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого – судді Лицура І.М.,
секретаря судового засідання – Бойків В.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області, про визначення місця проживання дитини з матір?ю,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області, в якому просила визначити місце проживання їх малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із нею, як матір?ю, за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати, понесені у зв?язку з розглядом цієї справи. Свої вимоги мотивувала тим, що 18.06.2011 вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м.Дрогобич Львівської області, про що складено відповідний актовий запис № 210. В даному шлюбі в них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_4 , яка на даний час проживає з нею та перебуває на її утриманні. З 2024 року вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть та спільного бюджету не мають, тому рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04.11.2024 року шлюб між ними було розірвано. Вони з відповідачем досягнули усної домовленості, що неповнолітня дочка буде проживати разом з нею, оскільки дитина потребує постійного материнського піклування, турботи, уваги та догляду. Для дитини створені всі необхідні умови проживання: будинок знаходиться у доброму технічному стані та обладнаний комунікаціями, у ньому підтримується чистота та затишна атмосфера, сприятлива для виховання та розвитку дитини. Крім того, дочка має власну кімнату, що облаштована дитячими меблями, іграшки, навчальні посібники, книги та інші речі необхідні для гармонійного розвитку дитини її віку. Вона приділяє достатньо уваги навчанню та вихованню дочки ОСОБА_4 , відвідує батьківські збори та підтримує зв`язок з педагогічним колективом навчального закладу, приділяє належну увагу фізичному розвитку дитини, її культурному вихованню, формуванню моральних якостей та соціальних навичок, необхідних для успішної адаптації у суспільстві та підготовки до самостійного життя. Натомість відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов`язки, рідко цікавиться успіхами дитини у навчанні, її станом здоров`я та загальним добробутом. Також відповідач буває емоційно нестриманим, що негативно впливає на психологічний стан дитини та може завдати шкоди її психічному здоров`ю та емоційному розвитку. Вважає, що вона, як мати неповнолітньої дитини, зможе найкращим чином забезпечити дитині турботу, увагу та піклування, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
В судове засідання позивачка не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд даної справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 45). 
Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання також не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, де вказав, що позовні вимоги визнає, щодо проживання їхньої малолітньої дочки ОСОБА_4 з матір`ю не заперечує (а.с. 48).
Представник третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області керівник Кожушко Т.О. через систему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, в якій зазначила, що між сторонами по справі відсутній правовий спір щодо виховання та визначення місця проживання дитини з матір`ю, оскільки відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти того, що дочка буде проживати разом з матір`ю, про що подав письмову заяву на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Гостомельській селищній військовій адміністрації. 
Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 19 цього ж кодексу, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Отже, визначальною умовою для судового вирішення питання про визначення місця проживання малолітньої дитини є наявність спору між батьками щодо цього питання.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із ст. 5 ЦПК України суд здійснює захист прав, свобод та інтересів осіб у спосіб, визначений законом.
Право на звернення до суду пов`язується з наявністю порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи інтересу. Суд, вирішуючи спір, повинен встановити, чи існує таке порушення, а за його відсутності, відмовити у задоволенні позову.
Судом встановлено, що сторони по справі 18.06.2011 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, про що складено відповідний актовий запис № 210, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 30.06.2011 (а.с. 12).
Про те, що в даному шлюбі в сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_4 , свідчить свідоцтво про її народження серії НОМЕР_2 , видане Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 03.07.2018 року (а.с. 11).
Як вбачається з витягів з Реєстру територіальної громади № 2026/003005661 та № 2026/003005705 від 25.02.2026 року (а.с. 9-10), позивачка ОСОБА_1 та неповнолітня дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15 січня 2025 року в справі № 755/15383/23, у разі коли мати та батько, які проживають окремо, досягли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, а позивач не довів, що його права є порушеними, невизнаними або оспорюваними відповідачем, відсутні передбачені законом підстави для судового захисту. Наявність між батьками згоди щодо місця проживання дитини свідчить про відсутність спору між ними з цього питання та є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. 
Верховний Суд також наголосив, що положення ст. 161 СК України підлягають застосуванню лише за наявності спору між батьками, а відсутність такого спору виключає необхідність судового втручання.
Подібна правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі № 127/16211/23 та від 10 грудня 2024 року у справі № 299/8679/23, у яких зазначено, що судовий захист здійснюється лише за наявності порушеного або оспорюваного права, а не з метою підтвердження вже існуючої домовленості між батьками.
Вирішуючи даний спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, судом встановлено, що на момент звернення до суду та на час розгляду справи малолітня дитина  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,фактично проживає разом із матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 за взаємною домовленістю з батьком дитини.
При цьому, відповідач ОСОБА_2 , як батько малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,не заперечує проти проживання її разом із матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 , про що вказав у свої заяві, поданій до суду, а також в заяві, адресованій органу опіки та піклування. Крім цього відповідач не заявляє самостійних вимог щодо визначення місця проживання дитини з ним та не вчиняє дій, спрямованих на зміну існуючого порядку проживання дитини.
Таким чином, між сторонами відсутній спір щодо місця проживання малолітньої дитини, оскільки вони фактично досягли згоди з цього питання.
Сам по собі факт звернення до суду з вимогою про визначення місця проживання дитини за відсутності спору між батьками не свідчить про наявність порушеного права, яке потребує судового захисту.
За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю, позивачкою по справі,не підлягають задоволенню, оскільки між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини, а отже відсутнє порушене, невизнане або оспорюване право позивачки, яке підлягало б судовому захисту, а факт звернення до суду за наявності домовленості між батьками не є достатньою правовою підставою для ухвалення рішення про визначення місця проживання дитини.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.
На підставі викладеного, ст.ст. 141,150,155,160,161 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 259,263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд 

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області, про визначення місця проживання дитини з матір?ю, відмовити в зв`язку з відсутністю спору між батьками щодо місця проживання дитини.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.
Позивачка: ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Дрогобицьким РВ ГУМВС України у Львівській області. 
Відповідач: ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Долинським РВ УМВС в Івано-Франківській області 15.12.2003 року.
Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області, що знаходиться за адресою: 08290, Київська область Бучанський район с-ще Гостомель вул. Свято-покровська, 125, код ЄДРПОУ: 44134973.

Суддя: