ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
11 травня 2026 року 	Справа № 160/13192/25 провадження № ЗП/280/1101/25  м.Запоріжжя	

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, код ЄДРПОУ 34824364) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду, за підсудністю з Третього апеляційного адміністративного суду, надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати наказ Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.01.2024 №8-к “Про встановлення доплати за вислугу років державним службовцям Дніпропетровського окружного адміністративного суду”, в частині, що стосується ОСОБА_1 щодо встановленого розміру надбавки за вислугу років державної служби старшому судовому розпоряднику відділу служби судових розпорядників ОСОБА_1 з 01.01.2024 на рівні 12% посадового окладу;
зобов`язати Дніпропетровський окружний адміністративний суд здійснити перерахунок та виплату старшому судовому розпоряднику відділу служби судових розпорядників ОСОБА_1 надбавки за вислугу років державної служби з 01.01.2024 відповідно до вимог частини 1 статті 52 Закону України “Про державну службу”, а саме, на рівні 3% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50% посадового окладу.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що при розрахунку надбавки за вислугу років на державній службі відповідачем було безпідставно застосовано положення абзацу 2 пункту 12 розділу "Прикінцеві положення" Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік" замість положень частини 1 статті 52 Закону України “Про державну службу” та винесено наказ від 01.01.2024 №8-к “Про встановлення доплати за вислугу років державним службовцям Дніпропетровського окружного адміністративного суду”, яким позивачу встановлено надбавку за вислугу років на державній службі з 01.01.2024 на рівні 12% посадового окладу, при тому, що вислуга років позивача на державній службі становить 6 років 5 місяців 14 днів.
Автоматизованою системою документообігу суду справа №160/160/13192/25 була розподілена на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Сіпаці А.В.
Ухвалою суду від 02.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.
Ухвалою від 05.06.2025 клопотання про залишення позову без розгляду повернуто заявнику без розгляду.
Ухвалою від 05.06.2025 провадження у справі було зупинене до набрання законної сили рішенням Верховного Суду від 30.05.2025 у справі №240/7215/24.
Відповідач надав до суду відзив, у якому вимоги не визнав та зазначив, що у 2024 році надбавка за вислугу років на державній службі встановлювалась на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу. Це відповідає вимогам Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік".
Після набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 240/7215/24 ухвалою суду від 28.04.2026 поновлено провадження у справі. Запропоновано сторонам протягом 10-ти календарних днів з дати отримання цієї ухвали надати до суду додаткові доводи та заперечення щодо позовних вимог та докази на їх підтвердження.
Ухвалою суду від 11.05.2026 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у справі №160/13192/25 співвідповідача відмовлено.
Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що позивач є працівником Дніпропетровського окружного адміністративного суду та призначений на посаду старшого судового розпорядника відділу служби судових розпорядників Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Наказом Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.01.2024 №8-к "Про встановлення доплати за вислугу років державним службовцям Дніпропетровського окружного адміністративного суду з урахуванням вимог пункту 12 розділу "Прикінцеві положення" Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік" позивачу починаючи з 01 січня 2024 року було встановлено надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі на рівні 12% посадового окладу, оскільки вислуга років на державній службі становила 6 років 5 місяців 14 днів.
Вважаючи, свої права порушеними на належний рівень оплати праці державних службовців, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Стосовно доводів відповідача щодо пропущення позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 11.12.2025 № 1-р/2025 ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, визнано неконституційною, та такою, що втрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Відтак, строк звернення позивача з даним адміністративним позовом є необмеженим, а тому суд відхиляє даний довід відповідача.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII) визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
Згідно з ч. 1 ст. 50 Закон №889-VIII держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.
Заробітна плата державного службовця враховує кваліфікацію та досвід, важливість і складність роботи на посаді, ступінь відповідальності, а також результативність, ефективність та якість виконання посадових обов`язків.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону №889-VIII заробітна плата державного службовця складається з: 1) сталої заробітної плати - посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця; 2) варіативної заробітної плати - премії за результатами щорічного оцінювання службової діяльності, місячної або квартальної премії.
Водночас, згідно з ч. 1 ст. 52 Закону №889-VIII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
В той же час, згідно з пунктом 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (далі - Закон №3460-ІХ) у 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат, передбачених законами України.
Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Грошова допомога, що виплачується державному службовцю під час надання щорічної основної відпустки, визначається у розмірі суми посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця станом на останній день місяця, що передує першому дню такої відпустки, незалежно від фактично відпрацьованого часу в місяці.
Норми Закону №889-VIII щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Суд зазначає, що визначальним для вирішення цієї справи є визначення того, які норми підлягають застосуванню під час визначення розміру надбавки за вислугу років позивача: законодавства про державну службу чи законодавства про державний бюджет. Вказане питання вирішувалося під час розгляду зразкової справи за наслідком якого ухвалено постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026 року у зразковій справі № 240/7215/24.
Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Враховуючи, що ця справа відповідає ознакам типової справи, що визначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026 у зразковій справі №240/7215/24, висновки такої постанови є обов`язковими для суду при ухваленні рішення у такій.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026 у зразковій справі №240/7215/24 сформовано наступні узагальнені висновки щодо спірних правовідносин.
Нарахування та виплата у 2024 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3460-IX на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Зміни щодо розміру надбавки за вислугу років на державній службі в сукупності зі збільшенням посадового окладу не є проявом очевидного свавілля та в кінцевому результаті не призвели до реального порушення будь-яких прав позивачки як державного службовця. Саме лише зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі не спричинило звуження соціальних гарантій і зменшення загального розміру грошової винагороди, а є складовим елементом послідовного та виваженого підходу держави до поступового підвищення конкурентоспроможності заробітних плат на посадах державної служби».
Отже, Законом №3460-IX запроваджено норму, яка відрізняється від норми частини першої статті 52 Закону №889-VIII щодо зменшення максимальної межі розміру надбавки за вислугу років на державній службі з 50 відсотків до 30 відсотків, та зменшення розміру самої надбавки з 3 до 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби. При цьому визначено випадки (пункт 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX) коли умови оплати праці державних службовців, передбачені цим Законом, не застосовуються, а саме - для державних службовців у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби.
Тобто, Законом №3460-IX на 2024 рік запроваджено інше правове врегулювання умов та порядку оплати праці державних службовців, зокрема, щодо структури заробітної плати державного службовця та порядку обчислення надбавки за вислугу років.
Поряд з цим суд звертає увагу на те, що Закон №3460-IX містить застереження, що Закон №889-VIII щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Водночас і у ч. 2 ст. 5 Закону №889-VIII вказано, що відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Суд звертає увагу, що таким законом у спірних відносинах є саме Закон №3460-IX.
Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, суд вважає дійшов висновку, що нарахування та виплата у 2024 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог п. 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX, який зупинив дію приписів Закону №889-VIII і неконституційним у встановленому законом порядку не визнавався, тому підлягав застосуванню розпорядником бюджетних коштів відносно позивача. 
За таких обставин суд не встановив порушення порядку нарахування та виплати позивачу надбавки за вислугу років на державній службі у 2024 році.
Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши зібрані у справі докази та надавши правову оцінку спірним правовідносинам з урахуванням наведеного вище правового регулювання, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19.02.2026 у зразковій справі № 240/7215/24, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оскільки, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення основних позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування оскаржуваного наказу відповідача, інші заявлені позовні вимоги, зокрема похідні вимоги про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату відповідних сум, є пов`язаними з основними та залежать від їх задоволення, а відтак також не підлягають задоволенню.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 90, 132, 133, 143, 243-246, 262 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, код ЄДРПОУ 34824364) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення складено у повному обсязі та підписано 11.05.2026.

Суддя А.В. Сіпака