ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/445/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Андрусенко О. О.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін заяву про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області, Головного управління ДПС у місті Києві, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22.04.2026, у даній справі позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 08.10.2025 №0297080705, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
28.04.2026 представник позивача через систему «Електронний суд» подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 ) витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 27500,00 грн.
Пунктом 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із частиною третьою статті 252 КАС України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення порядку розподілу судових витрат та судового збору» від 18.06.2025 №4508-ІХ, який набрав чинності 16.07.2025) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відтак, оскільки суд вирішує лише питання про судові витрати (а саме витрати на професійну правничу допомогу), тому подану заяву про ухвалення додаткового рішення відповідно до частини третьої статті 252 КАС України судом розглянуто в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
У зв`язку перебуванням судді у відрядженні включно, розгляд заяви вирішено в перший робочий день.
Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення необхідно задовольнити частково з таких мотивів та підстав.
Згідно із частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частини третьої статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
За приписами частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Як передбачено пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За приписами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28.04.202, від 08.02.2022 у справах №640/3098/20 та №160/6762/21, від 18.08.2022 у справі №540/2307/21 та ін.
Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: договір про надання правової допомоги від 26.12.2025 №27/18-24, звіт №1 від 24.04.2026 про надані адвокатським об`єднанням «ЮС СТРІКТУМ» послуги за договором надання правової допомоги від 26.12.2025 №27/18-24.
Відповідно до пункту 3 договору про надання правової допомоги від 26.12.2025 №27/18-24 розмір гонорару, який клієнт сплачує об`єднанню складається з кількості витрачених об`єднанням годин роботи. Вартість однієї години роботи становить 5000,00 грн. Клієнт здійснює оплату послуг протягом трьох робочих днів з моменту отримання звіту об`єднанням про виконані роботи та витрачені години.
Із звіту №1 від 24.04.2026 про надані адвокатським об`єднанням «ЮС СТРІКТУМ» послуги за договором надання правової допомоги від 26.12.2025 №27/18-24 видно, що в період з 28.12.2025 по 22.04.2026 з боку АО «ЮС СТРІКТУМ» надані наступні послуги ОСОБА_1 в межах представництва у справі №140/445/26: 28.12.2025 встановлення обставин спору, направлення запиту до ГУ ДПС в м. Києві (0,5 год.) – 2500,00 грн; 14.01.2026 підготовка, подання позовної заяви (2 год.) – 10000,00 грн; 09.02.2026 аналіз відзиву ГУ ДПС у Волинській області, підготовка, подання відповіді (1,5 год.) – 7500,00 грн; 15.03.2026 аналіз відзиву ГУ ДПС у м. Києві, підготовка, подання відповіді (1,5 год.) – 7500,00 грн. Загальна кількість витрачених АО «ЮС СТРІКТУМ» за даним звітом годин роботи – 5,5 год. Загальна вартість наданих за звітом послуг – 27500,00 грн.
Позивачем не подані докази фактичної оплати правничої допомоги в сумі 27500,00 грн, проте суд з урахуванням правового висновку у постановах Верховного Суду від 29.10.2020 (справа №686/5064/20), від 05.03.2021 (справа №200/10801/19-а), від 16.03.2021 (справа №520/12065/19), від 23.12.2021 (справа №280/1361/21) та ін. виходить з того, що відшкодуванню підлягають витрати незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.
У запереченнях на клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача ГУ ДПС у Волинській області зазначив, що дана справа є справою незначної складності, слухалася без виклику сторін, написання позовної заяви не було ускладненим, як і написання відповідей на відзив (на 2-3 арк.). Крім того, предметом оскарження даної справи було податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 08.10.2025 №0297080705, яким накладено штраф на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 5100,00 грн. З урахуванням цього слід дійти висновку, що сума витрат на правову допомогу є значно вищою за суму позову (більше ніж у 5 разів).
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу цієї справи, суд зазначає, що предметом позову було податкове повідомлення рішення від 08.10.2025 №0297080705, яким на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 5100,00 грн; спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України та Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Також варто зауважити, що такі послуги як встановлення обставин спору, направлення запиту до ГУ ДПС у м. Києві по суті передбачають підготовку (оформлення) позовної заяви, тобто такі послуги дублюють одна одну.
З огляду на наведене та виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості їх складу та розумного розміру, справедливо буде відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Таким чином, оскільки із заявою про стягнення судових витрат разом з відповідними доказами позивач звернувся до суду 29.04.2026, тобто з дотриманням п`ятиденного строку після ухвалення рішення суду, а рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22.04.2026 питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу не було вирішено, тому у цій справі додатковим рішенням необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській області на користь позивача 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Разом з тим, після ухвалення рішення від 22.04.2026, судом встановлено, що попри дослідження в мотивувальній частині рішення процесуального питання розподілу понесених позивачем судових витрат в частині сплаченого при зверненні до суду судового збору, відповідні висновки не були відображені в його резолютивній частині.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом встановлено, що при зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 3328,00 грн, що підтверджується квитанцією від 12.01.2026 №3017958579.
За приписами підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Поряд з тим згідно з частиною третьою статті 4 Закону №3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Оскарження податкового повідомлення-рішення про накладення на позивача фінансових санкцій (нарахування пені) спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна. Тому вимоги про скасування такого рішення є вимогами майнового характеру.
Цей позов подано до суду в електронній формі через систему «Електронний суд», що передбачає застосування коефіцієнту для пониження відповідного розміру ставки судового збору).
Отже, у цьому разі розмір судового збору становить 1064,96 грн (5100 грн х 1 %, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) х 0,8).
Оскільки, у мотивувальній частині рішення від 22.04.2026 досліджено процесуальне питання про розподіл понесених сторонами судових витрат в частині сплаченого при зверненні до суду судового збору, суд доходить висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового судового рішення про стягнення на користь ФОП ОСОБА_1 сплаченого при зверненні до суду судового збору в сумі 1064,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській області, яким прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, що стало підставою звернення до суду з цим позовом.
Керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код ВП 44106679) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири грн 96 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч грн 00 коп.).
У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. О. Андрусенко