Справа № 137/97/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

"28" квітня 2026 р. 

Літинський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Гопкіна П.В.,
за участі секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком,

ВСТАНОВИВ:

21.01.2026 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що він являється власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Зазначає, що за даною адресою також зареєстровані, але не проживають з 2022 року відповідачі у справі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , оскільки виїхали на постійне проживання у Данію де і до цього часу там проживають.
Оскільки відповідачі не зняті з реєстраційного обліку, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Таким чином просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився. Подав до канцелярії суду клопотання, яким просив судове засідання проводити у його відсутність. Позов підтримав та не заперечив проти його задоволення. Витрати зі сплати судового просив залишити за ним (а.с. 64).
Третя особа ОСОБА_6 до судового засідання не з`явилася. Надала до канцелярії суду клопотання, яким просила розгляд справи проводити у її відсутність. Не заперечила проти задоволення позову (а.с. 38).
Третя особа ОСОБА_7 до судового засідання не з`явився, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся заздалегідь та належним чином (а.с. 62-63).
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до судового засідання не з`явилися, хоча про місце, дату та час судового засідання були повідомлені заздалегідь та належним чином (а.с. 61), а також відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 57-60).
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно з рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 25.05.2021 у справі № 137/367/21, встановлено юридичний факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) договору купівлі-продажу від 07.05.1975, посвідченого Літинською державною нотаріальною конторою, за яким він набув у власність 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель по АДРЕСА_2 . Рішення набрало законної сили 24.06.2021 (а.с. 13-14). Копія вказаного договору купівлі-продажу від 07.05.1975 також долучена до матеріалів справи (а.с. 8-9).
Рішенням Літинської селищної ради за № 4836 від 25.11.2022 (а.с. 14а) АДРЕСА_3 .
Обставини перетину державного кордону відповідачами у справі підтверджуються копіями їхніх паспортів для виїзду за кордон, наявними в матеріалах справи (а.с. 15-18).
Рішенням Літинської селищної ради № 190 від 22.11.2013(а.с. 19) змінено юридичну адресу 1/2 частки домоволодіння ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 на АДРЕСА_4 .
Довідкою Літинської селищної ради № 1 від 06.01.2026 (а.с. 20) зазначається, що за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які фактично не проживають за місцем реєстрації з 2022 року.
Згідно п. 2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
У постанові ВСУ від 05.11.2014 р. у справі № 6-158цс14 вказано, що відповідно до ч.1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Вирішуючи питання про визнання неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд виходить з того, що діти проживають разом зі своїми батьками (відповідачами у справі), які з 2022 року постійно мешкають на території Королівства Данія. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків або одного з них. Оскільки батьки дітей добровільно змінили місце проживання, виїхавши за кордон на постійній основі, що підтверджується відмітками у їхніх закордонних паспортах (а.с. 17, 18), та враховуючи, що діти не проживають у будинку позивача понад встановлені законом строки, суд вважає, що їхнє право на житло за даною адресою є формальним. Зняття з реєстрації в даному випадку не порушує прав дітей на житло, оскільки вони забезпечені належними умовами проживання разом із батьками за їхнім фактичним місцем перебування, а збереження за ними права користування приміщенням, у якому вони фактично не проживають, створює безпідставні обмеження для власників у здійсненні їхніх прав.
На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки відповідачі фактично відсутні за місцем реєстрації з 2022 року, однак і на далі зареєстровані за вказаною адресою, тим самим створюючи перешкоди законному власнику(власникам) в користуванні та розпорядженні своїм майном.
Витрати зі сплати судового збору, за клопотанням позивача слід залишити за останнім (а.с. 63).
Керуючись ст. ст. 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 2, 141, 209, 247,258-259, 263-268, 280-282 ЦПК України, ст. 163 ЖК УРСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», враховуючи правову позицію ВСУ у постанові від 05.11.2014 р. у справі № 6-158цс14, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Визнати:
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,
такими, що втратили право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Дане рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 . 
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя : Гопкін П. В.