Справа № 755/7694/26
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" червня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді    ОСОБА_1 ,
секретаря   ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026105040000407 від 21.04.2026 року за обвинуваченням 
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, працюючого озеленювачем у КП «Зеленбуд», військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 03.06.2025 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 1 (однієї) тисячі НМДГ, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень;
- 07.10.2025 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців;
- 18.05.2026 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді 1 (одного) року 7 (семи) місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора:   ОСОБА_4 
обвинуваченого:   ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 21.04.2026 в невстановлений час, але не пізніше 13 год. 40 хв. проходячи паркову зону, що знаходиться в м. Київ по вул. Каунаська, поряд з житловими будинками, де на землі біля дерева побачив мікропробірку типу Еппендорф, всередині якої знаходиться кристалічна речовина синього кольору, яку ОСОБА_3 взяв до рук та помістив до правої кишені жилетки, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, порушуючи вимогу Закону України «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, маючи умисел спрямований на незаконне зберігання без мети збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах знайшов тим самим незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP без мети збуту. 
Того ж дня, 21.04.2026 приблизно о 14 год. 18 хв. за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, буд. 12/2, працівниками поліції було зупинено ОСОБА_3 , який повідомив, що зберігає при собі заборонену речовину.
У подальшому, 21.04.2026 в період часу з 14 год. 52 хв. до 14 год. 59 хв., співробітниками поліції, у присутності двох понятих із застосуванням технічних засобів фіксації, проведений особистий обшук ОСОБА_3 в ході якого було виявлено та вилучено з правої кишені жилетки, в яку останню був одягнутий, мікропробірку типу Еппендорф, всередині якої знаходилась кристалічна речовина синього кольору, яка містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP загальною масою 0,311 г, яку останній зберігав при собі для подальшого особистого вживання, без мети збуту.
Таким чином, ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP загальною масою 0,311 г, без мети збуту.
PVP, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.
Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання психотропної речовини - PVP, настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: від 0,15 г.
Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, тобто у вчиненні незаконного придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею.
Будучи допитаним в судовому засіданні  ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, дав покази, підтвердив вищевикладені обставини його скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.
Вказав, що дійсно, 21.04.2026 приблизно о 13 год. 40 хв. він гуляв в парку за адресою: м. Київ по вул. Каунаська, де на землі біля дерева побачив пробірку, всередині якої була психотропна речовина - PVP, яку поклав до кишені жилетки для власного вживання. Приблизно через 30 хвилин його зупинили працівники поліції, яким він добровільно повідомив, що зберігає заборонену речовину та видав її їм.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого. Суд, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого  ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме - у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.
При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого  ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях "Рінгвольд проти Норвегії" від 11 лютого 2003 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, "Абу Зубайда проти Литви" від 31.05.2018 року, а також "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" від 08.07.2004 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому  ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставиною, що пом`якшує покарання  ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання  ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також, суд враховує, що обвинувачений  ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, має задовільний стан здоров`я, не є інвалідом І чи ІІ групи, спосіб життя, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 309 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України із урахуванням вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 18.05.2026 року, призначивши покарання за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень). 
Підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень) як ним самим так і іншими особами.
Дане остаточне покарання (позбавлення волі), визначене  ОСОБА_3 на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.
Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 8 (вісім) місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.05.2026 року за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України більш суворим за даним вироком, остаточно визначити  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді 1 (одного) року 8 (восьми) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання, пов`язаного з направленням для відбування покарання.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
Стягнути з  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-26/21960-НЗПРАП від 28.04.2026 року в сумі 3 850 гривень 88 копійок;
Речові докази у кримінальному провадженні:
- оптичний носій інформації (DVD-R диск «hp» 4.7 gb. 120 min), який упакований до білого паперового конверту, який опечатано печаткою «Для пакетів Дніпровського УП ГУНП в м. Києві» з підписом дізнавача та приєднаний до матеріалів кримінального провадження - зберігати в матеріалах наглядового провадження прокурора;
- речовину, що містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, масою 0,311 г., що після проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів разом із первинним упакуванням поміщено до поліетиленового спец. пакету № 6602098, передану в камеру схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, згідно квитанції №025931 - знищити. 
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання. 

Суддя