справа № 492/699/19
провадження № 2/492/2/26

РІШЕННЯ
 
Іменем України
14 травня 2026 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючої судді – Гусєвої Н.Д.,
за участю секретаря судового засідання – Рябчук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрім Тім Компані» про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної шкоди, відшкодування моральної шкоди та за зустрічною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрім Тім Компані» до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, -
встановив:
Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, предмет якого в подальшому змінив, про зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, кадастровий номер 5120410100:01:002:0313, розташовану на території Арцизької міської ради Арцизького району Одеської області; про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 2737,28 грн., заподіяної відповідачем внаслідок самовільного зайняття вказаної земельної ділянки, а також стягнення 100000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями відповідача шляхом самовільного зайняття вказаної земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником вказаної земельної ділянки. У вересні 2018 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із заявою про здійснення перевірки з метою встановлення осіб, які самовільно зайняли належну йому вказану земельну ділянку та притягнення їх до відповідальності. Під час проведення Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області перевірки було встановленосамовільне зайняття вказаної земельної ділянки Товариством з обмеженою відповідальністю «Дрім Тім Компані» (далі за текстом – ТОВ «Дрім Тім Компані»), якому надано припис № 873-ДК/0269Пр/03/01/-18 від 27 листопада 2018 року про звільнення вказаної земельної ділянки та директора ТОВ «Дрім Тім Компані» ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення, а також здійснено розрахунокматеріальної шкоди, завданої позивачу, яка склала суму 2737,28 грн. Крім того, незаконними та протиправними діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, яка пов`язана із втратами позивачем здоров`я через необхідність виявлення порушника, переживаннями, стресом, постійними думками, про те, що його власність захоплена, що стало порушенням звичного ритму життя позивача. Крім того, на тлі стресу, пов`язаного із захопленням відповідачем земельної ділянки, у листопаді 2018 року позивач був госпіталізований із діагнозом: гіпертонічної хвороби II ступеня, ризик III, гіпертензивний криз, атеросклероз судин головного мозку, астено-невротичний синдром та у 2019 році позивач був направлений на медико-соціальну експертну комісію у зв`язку з ускладненнями діагнозів та погіршенням стану. Розмір моральної шкоди, яка нанесена позивачу протиправними діями відповідача, позивач оцінює у 100000,00 грн. Враховуючи, що відповідач самовільно користується земельною ділянкою, яка належить позивачу, не відшкодував позивачу вказану суму матеріальної шкоди, чим порушені права позивача, а також позивачу спричинена моральна шкода, позивач звернувся до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав. 
До суду від представника відповідача надійшов відзив, згідно якого позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що візуальне обстеження земельної ділянки, здійснене відповідачем, не є доказом незаконного зайняття земельної ділянки, оскільки таке твердження не підтверджено жодним доказом. 
До суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив,відповідно до якої не погодився з доводами представника проти позову, вважає їх є необґрунтованими, посилаючись на те, що підтвердженням самовільного користування відповідачем земельною ділянкою позивача встановлено Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області під час перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо використання земельної ділянки.
До суду від ТОВ «Дрім Тім Компані» надійшов зустрічний позов до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн., обґрунтовуючи зустрічний позов тим, що звільнення земельної ділянки площею 2,00 га, розташованої на території Арцизької міської ради Одеської області, кадастровий номер № 5120410100:01:002:0313, яка належить ОСОБА_1 є безпідставною, оскільки ТОВ «Дрім Тім Компані» зазначену земельну ділянку не займає, не обробляє та не здійснює на ній будь-яку діяльність, тому не може її звільнити. Відповідач є орендарем всіх інших земельних ділянок у масиві, де розташована земельна ділянка ОСОБА_1 , тому за взаємною усною домовленістю між сторонами земельна ділянка ОСОБА_1 оброблялася ТОВ «Дрім Тім Компані» тільки протягом одного сільськогосподарського циклу у 2018-2019 роках, обмінявши земельну ділянку ОСОБА_1 на аналогічну земельну ділянку з краю у масиві, де вони знаходяться. ОСОБА_1 у подальшому в односторонньому порядку відмовився від вищезазначеної домовленості з ТОВ «Дрім Тім Компані» та подав заяву про нібито її самовільне зайняття, тому ТОВ «Дрім Тім Компані» після збору врожаю влітку 2019 року звільнило земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 , більше нею не користується, що підтверджується відомостями з програми «Cropio». ОСОБА_1 не обробляє належну йому земельну ділянку, чим значно ускладнило для ТОВ «Дрім Тім Компані» здійснення сільськогосподарських робіт на орендованих земельних ділянках, розташованих в одному масиві із земельною ділянкою ОСОБА_1 та вимагає додаткових зусиль щодо боротьби зі шкідливими рослинами тощо. Також, від приниження ділової репутації підприємства через позов ОСОБА_1 сформувався негативний вплив на ставлення банківських установ щодо погодження залучення кредитних коштів для ТОВ «Дрім Тім Компані» з метою провадження власної статутної діяльності та від бездіяльності ОСОБА_1 щодо оброблення власної земельної ділянки значно ускладнило для ТОВ «Дрім Тім Компані» здійснення сільськогосподарських робіт на орендованих земельних ділянках, розташованих в одному масиві із земельною ділянкою ОСОБА_1 , що вимагає додаткових зусиль щодо боротьби зі шкідливими рослинами тощо, тому ТОВ «Дрім Тім Компані» оцінило розмір моральної шкоди у 200000,00 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 .
До суду від представника відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив, згідно якого вимоги зустрічного позову не визнав, вважає їх безпідставними, бездоказовими та такими, що не відповідають реальним обставинам справи, тому не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що ТОВ «Дрім Тім Компані» не завдано моральної шкоди, оскільки домовленості про обмін земельними ділянками між сторонами не було та не підтверджено жодними доказами. Позивач не надав суду жодного доказу або обґрунтування (висновку) відповідного спеціаліста в області земельних відносин (сільськогосподарських робіт) про те, який саме вплив на інші земельні ділянки здійснюється від земельної ділянки ОСОБА_1 , та чи може такий вплив створювати шкоду, яку ТОВ «Дрім Тім Компані» вважає моральною, оцінюючи її у 200000,00 грн., а також доказів моральної шкоди у вигляді приниження ділової репутації, негативного впливу банківських установ через судову справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Дрім Тім Компані». Крім того, ТОВ «Дрім Тім Компані» є юридичною особою, тому будь-які втрати (шкода), понесені ним підлягає документуванню у бухгалтерському обліку. 
До суду від представника позивача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзиввідповідно до якої просив суд задовольнити позов, вважав, що доводи представника відповідача щодо заперечень проти позову є необґрунтованими, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не обробляє свою земельну ділянку, вона перебуває в занедбаному стані, на ній ростуть бур`яни, що має негативний вплив на весь масив, в якому земельна ділянка розташована, створюючи значні складнощі для ТОВ «Дрім Тім Компані» у здійсненні сільськогосподарських робіт на орендованих земельних ділянках у тому ж масиві, вимагає додаткових зусиль щодо боротьби зі шкідливими рослинами тощо, що підтверджується відомостями з програми «Cropio». Розмір моральної шкоди від приниження ділової репутації підприємства, а також від необхідності докладання додаткових зусиль для належного обробітку орендованих земельних ділянок внаслідок бездіяльності ОСОБА_1 щодо оброблення власної земельної ділянки, як оціночна категорія не може бути розраховано аналогічно з правилами розрахунку матеріальної шкоди та визначено ТОВ «Дрім Тім Компані» самостійно шляхом власної оцінки моральних втрат.
Позивач за первісним позовом, який є відповідачем за зустрічним позовом, та його представник, у судовому засіданні вимоги первісного позову підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Заперечували проти зустрічного позову, просили суд відмовити у його задоволенні. 
Представники відповідача за первісним позовом, які є представниками позивача за зустрічним позовом, у судовому засіданні вимоги первісного позову не визнали, просили суд відмовити у їх задоволенні. Зустрічній позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити.
Розглянувши первісний та зустрічний позови, заслухавши обґрунтування сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються первісний та зустрічний позови, дослідивши та оцінивши надані сторонами письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спорів по суті, суд дійшов висновку наступних висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 на підставі наказу № 15-2757/13-18-05 від 24 квітня 2018 року набув 06 червня 2018 року право приватної власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, кадастровий номер 5120410100:01:002:0313, розташована на території Арцизької міської ради Арцизького району Одеської області (за межами населеного пункту), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майнота Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 153596186 від 23 січня 2019 року (т. 1 а. с. 11, 12, 14, 15). 
11 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із заявою про проведення перевірки з метою встановлення осіб, які самостійно зайняли вказану земельну ділянку, яка йому належить на праві приватної власності, оскільки земельна ділянка зорана та засіяна (т. 1 а. с. 13).
Відповідно до листа № 31-15-0.41-2536/90-18 від 28 листопада 2018 року Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, розглянуто заяву ОСОБА_1 та проведеною перевіркою встановлено самовільне зайняття земельної ділянки сільськогосподарського призначення здійснено ТОВ «Дрім Тім Компані» за адресою: Одеська область, місто Арциз, за кадастровим номером - 5120410100:01:002:0313, площею 2,0 га., що у діях директора ТОВ «Дрім Тім Компані» вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено статтею 53-1 КУпАП (самовільне зайняття земельної ділянки). Також, надано припис від № 873-ДК/0269Пр/03/01/-18 від 27 листопада 2018 року про усунення порушення земельного законодавства у 30 денний термін з дня отримання припису, а саме звільнення вказаної земельної ділянки (т. 1 а. с. 17).
Відносно директора ТОВ «Дрім Тім Компані» Стоянова В.В. складено протокол про адміністративне правопорушення № 873-ДК/022711/07/01/-18 від 18 жовтня 2018 року за вчинення адміністративного, передбаченого статтею 53-1 КУпАП, при складенні якого ОСОБА_2 дав свої пояснення про те, що з правопорушенням згоден (т. 1 а. с. 60-61). Постановою про адміністративне правопорушення № 873-ДК/021510/08/01/-18 від 18 жовтня 2018 року директора ТОВ «Дрім Тім Компані» ОСОБА_2 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу (т. 1 а. с. 62-63). Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 19 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2024 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 873-ДК/021510/08/01/-18 від 18 жовтня 2018 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП (т. 2 а. с. 37-40, 41-44).
Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянкиТОВ «Дрім Тім Компані», здійсненого Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області, розмір заподіяної шкоди становить 2737,28 грн. (т. 1 а. с. 18).
З виписок з історії хвороби, медичних виписок, виписок із медичної карти стаціонарного хворого, направлення на медико-соціально-експертну комісію, виписного епікризу за період з 22 травня 2017 року по 25 січня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою до лікарів та перебував на лікуванні (т. 1 а. с. 20-34).
Відповідно до розрахунку моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 , внаслідок неправомірних дій ТОВ «Дрім Тім Компані» від 18 квітня 2019 року, загальна сума моральної шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки площею 2,00 га, кадастровий номер 5120410100:01:002:0313, належної ОСОБА_1 становить 100000,00 грн., що складається з моральних страждань, а саме із: втрати здоров`я, переживаннями, стресу, постійних думок про захоплену власність і оцінюється у 50000,00 грн., а також загостренням хронічних захворювань: ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи, непрацездатний, в листопаді 2018 року госпіталізований із діагнозом гіпертонічної хвороби II ст., ризик III, гіпертензивний криз, атеросклероз судин головного мозку, астено-невротичний синдром, в 2019 році направлений на медико-соціальну експертну комісію у зв`язку з ускладненнями діагнозів та погіршенням стану та за показаннями лікарів постійно приймає високовартісні лікувальні препарати і оцінюється у 50000,00 грн. (т. 1 а. с. 25).
Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав: № 170176880 від 12 червня 2019 року; № 170199659 від 12 червня 2019 року; № 170204845 від 12 червня 2019 року; № 170209771 від 12 червня 2019 року; № 170213490 від 12 червня 2019 року; № 180239465 від 09 вересня 2019 року; № 376122743 від 26 квітня 2024 року; № 376921853 від 02 травня 2024 року, реєстровані договори оренди земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства між ТОВ «Дрім Тім Компані» та власниками земельних ділянок: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (т. 1 а. с. 221, 222, 223, 224, 225, 226, 227, 228).
Зі скрін-шотів комерційної програми «Cropio», за допомогою якої ТОВ «Дрім Тім Компані» здійснюється дистанційний супутниковий контроль сільськогосподарських угідь, що дозволяє здійснювати оперативний моніторинг стану посівів у режимі реального часу, прогнозувати та планувати сільськогосподарські операції, формувати прогноз урожайності, вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером 5120410100:01:002:0313, яка належить ОСОБА_1 , оброблялася в 2018-2019 роках, у 2019-2025 роках не обробляється (т. 1 а. с. 229-238). 
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні дав суду показання про те, що він з 01 жовтня 2018 року займає посаду головного інженера ТОВ «Дрім Тім Компані». Земельна ділянка, яка належить ОСОБА_1 , є другою від краю масиву. Зі слів директора товариства ОСОБА_2 йому стало відомо, що у 2018-2019 роках оброблялася земельна ділянка, яка належить ОСОБА_1 , за його згодою, а потім була звільнена так як не домовилися про її оренду. 
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні дав суду показання про те, що він у період з 2020 року по 2024 рік працював агрономом у ТОВ «Дрім Тім Компані» та в зазначений період не оброблялася земельна ділянка ОСОБА_8 та її ніхто не обробляв. Зі слів ОСОБА_6 йому стало відомо, що у 2018-2019 роках оброблялася товариством належна ОСОБА_1 земельна ділянка. 
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні дала суду показання про те, що вона з 01 липня 2021 року ТОВ «Дрім Тім Компані» надає бухгалтерські послуги. Через судові справи між ТОВ «Дрім Тім Компані» та ОСОБА_1 була затримка у видачі банком 15 кредитів, а також з ТОВ «Дрім Тім Компані» відмовилося співпрацювати ТОВ «АДМ». Матеріальні збитки, пов`язані з недоглянутою земельною ділянкою ОСОБА_1 , за 2021-2025 року по відображалися у бухгалтерських документах (балансі). Як оцінювалася моральна шкода, завдана ТОВ «Дрім Тім Компані» їй не відомо.  
У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених у судовому засіданні вказаними свідками, у зв`язку з тим, що даних про їх заінтересованість у результаті розгляду справи судом встановлено не було. 
За змістом статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).
Згідно частини 1 статті 15, частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
При вирішенні спору по суті важливе значення має встановлення наявності у особи, яка звернулась із позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.
Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (частини 1 та 3 статті 212 ЗК України).
Під час розгляду справи підлягає встановленню факт вчинення відповідачем будь-яких дій, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки.
За змістом статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Згідно вимог чинного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2020 року у справі № 1940/1655/18 дійшов висновку, що будь-які дії, спрямовані на фактичне використання земельної ділянки без оформлення права власності на неї або права постійного користування чи права оренди земельної ділянки в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є самовільним заняттям земельної ділянки.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом статті 391 ЦК України негаторний позов - це вимога власника про усунення перешкод, тобто негаторний позов подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов`язаних із порушенням володіння. Інакше кажучи, негаторний позов можна заявити тоді, коли майно не вибуло з володіння власника, тобто коли порушені насамперед права користування та розпорядження майном. Належним відповідачем за таким позовом є особа, яка неправомірно перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися своїм майном. Отже, для задоволення вимог власника необхідно встановити факт об`єктивно існуючих неправомірних перешкод у здійсненні власником його прав (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 545/1994/16-ц, від 16 серпня 2023 року у справі № 369/5153/21).
Аналіз наведених норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки.
Підставою для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні власністю є встановлення сукупності певних обставини, а саме: наявність у позивача права власності на майно та наявність перешкод у можливості користування ним своєю власністю. Таким чином, відповідачем за негаторним позовом є лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю, а підставою мають слугувати посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача зі створення позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих прав. Для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником його прав (постанова Верховного Суду від 26 вересня 2022 року у справі № 372/2896/19).
Згідно із частинами 1-2 статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до положень статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відшкодування шкоди у зв`язку із самовільним зайняттям земельних ділянок є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. 
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
У постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 725/1670/18 (провадження № 61-9128св19) зазначено, що «відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає».
За змістом статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до пунктів 12, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що у випадках самовільного зайняття земельних ділянок шкода (збитки) відшкодовуються відповідно до статей 22, 1166, 1192 ЦК України, статей 156, 211, 212 ЗК України у повному обсязі особами, що її заподіяли.
Виходячи з системного аналізу правових норм, суд зазначає, що підставою для визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки є матеріали обстежень земельної ділянки, проведених відповідно до чинного законодавства (акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення, план кадастрової зйомки земельної ділянки та ін.), а також інші докази, які підтверджують реальний розмір завданої шкоди.
За змістом статті 56 Закону України «Про охорону земель» юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно з законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.
Щодо правил та умов відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній або юридичній особі, то за загальним правилом відшкодування моральної шкоди, визначеним в статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
За змістом наведеної норми зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає лише за умови, що ця шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина 1 статті 1167 ЦК України).
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20, провадження № 61-1132св22).
Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, потрібно розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.
Визначення терміну «ділова репутація» наведено у пункті 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» від 14 грудня 2021 року (зі змінами та доповненнями), за змістом якої діловою репутацією є сукупність зібраної Регулятором документально підтвердженої інформації про фізичну або юридичну особу, що дає можливість зробити висновок про відповідність її діяльності вимогам законодавства, діловій практиці та професійній етиці, а також відомості про професійні та управлінські здібності фізичної особи.
Виходячи зі змісту положень статті 56 Конституції України, статей 11, 16, 23, 91, 201 ЦК України, визначення терміну «ділова репутація» наведеного у пункті 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», юридична особа, яка звертається до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, повинна довести факт спричинення їй немайнової шкоди внаслідок, зокрема, приниження її ділової репутації, посягання на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності (подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 листопада 2021 року у справі № 915/1375/20, від 06 жовтня 2022 року у справі № 910/18745/21, від 09 березня 2023 року у справі № 910/17451/21).
За вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19, пункт 21).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
При цьому, суд звертає увагу на те, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Суд звертає увагу на те, що на ОСОБА_1 , який подав позов про звільнення ТОВ «Дрім Тім Компані» самовільно зайнятої земельної ділянки покладений обов`язок підтвердити вказане порушення відповідачем земельного законодавства на момент подання позову, а на ТОВ «Дрім Тім Компані» - довести усунення цього порушення поверненням власнику (звільненням) самовільно зайнятої земельної ділянки.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 278/3289/22, провадження № 61-1633св24, пункт 18. 
Судом встановленота підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 набув право приватної власності на земельну ділянку 05 червня 2018 року.  
Судом на момент подання до суду первісного позову встановлено факт, що ТОВ «Дрім Тім Компані» самовільно зайняло земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, кадастровий номер 5120410100:01:002:0313, розташовану на території Арцизької міської ради Арцизького району Одеської області (за межами населеного пункту), яка належить ОСОБА_1  на праві приватної власності, що було встановлено Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області, внаслідок чого постановою про адміністративне правопорушення № 873-ДК/021510/08/01/-18 від 18 жовтня 2018 року директора ТОВ «Дрім Тім Компані» ОСОБА_2 буловизнано винним у вчинення адміністративного, передбаченого статтею 53-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу, а також видано ТОВ «Дрім Тім Компані» припис про усунення порушення земельного законодавства у 30 денний термін з дня отримання припису.
Суд бере до уваги те, що представники ТОВ «Дрім Тім Компані» не заперечували факту користування протягом одного сільськогосподарського циклу в 2018-2019 роках земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_1 , однак суд відхиляє доводи представників відповідача за первісним позовом щодо усної домовленості між сторонами про користування його земельною ділянкою через недоведеність.
Судом встановлено, що після подачі ОСОБА_1 до суду позову ТОВ «Дрім Тім Компані» звільнив самовільно зайняту земельну ділянку та її не обробляв з 2019 року, про що також у судовому засіданні дали свідчення свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які у судовому засіданні були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення.
Суд не може погодитись з розрахунком розміру шкоди, заподіяної ОСОБА_1 внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, складеним головним спеціалістом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Дворецькою К. на суму 2737,28 грн., яка не містить дати складення, за відсутності доказів того, що ОСОБА_1 зазнав реальних збитків внаслідок дій ТОВ «Дрім Тім Компані», що відповідає вимогам статей 22, 1166 ЦК України, статті 156 ЗК України. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки для позивача, який набув права приватної власності на земельну ділянку 05 червня 2018 року, настали негативні наслідки. 
Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ТОВ «Дрім Тім Компані» жодного обґрунтування заподіяння їм моральної шкоди, як і жодного обґрунтування заявленого розміру відшкодування моральної шкоди не навели та не надали жодних доказів на підтвердження завданої моральної шкоди, як і не надали доказів, з яких міркувань вони виходили, визначаючи розмір моральної шкоди, в чому полягає тяжкість заподіяної моральної шкоди, тобто позивачі не довели склад цивільно-правового правопорушення, оскільки зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає лише за умови, що ця шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності) за наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та його вини в її заподіянні. 
Водночас суд вважає за необхідне підкреслити важливість виконання учасниками спору вимог статті 12 ЦПК України щодо доведення своїх аргументів у суді, яке в тому числі передбачає належне реагування учасника спору на обґрунтовані зауваження суду щодо недоліків доказів та аргументів, які цей учасник надає суду. Одним із шляхів реалізації цього обов`язку може бути застосування статті 103 (призначення експертизи судом) або статті 106 (проведення експертизи на замовлення учасників справи) ЦПК України.
Суд зазначає, що у судовому засіданні судом було роз`яснено сторонам право звернутись з клопотанням про призначення судової експертизи щодо визначення розміру моральної шкоди, встановлення місця знаходження спірної земельної ділянки так як під час розгляду справи по суті виник спір щодо розташування земельної ділянки, однак жоден з учасників справи не скористалася правом на проведення експертизи на замовлення учасників справи або призначення експертизи судом в установленому процесуальним законом порядку.
Отже, мозивачі за первісним та зустрічним позовами не надали суду належних, допустимих і достатніх доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, зокрема наявності фактів порушення або невизнання, оспорювання відповідачем їх прав, свобод чи законних інтересів.
Аналізуючи вищезазначені норми права, з`ясовуючи встановлені судом обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, вирішивши чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивачів за первісним та зустрічним позовами та якими доказами вони підтверджуються, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позовів ОСОБА_1 та ТОВ «Дрім Тім Компані» через їх необґрунтованість.
Враховуючи, що у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд дійшов висновку, що судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.
Керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 15, 19, 44, 48, 76-81, 89, 95, 128, 133, 137, 141, 211, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити. 
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрім Тім Компані» - відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано протягом строку оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Арцизького районного суду
Одеської області       Гусєва Н.Д.