ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 873/31/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Огороднік К.М., Погребняк В.Я.,
за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,
представників учасників справи: 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Еска капітал" - не з`явився, 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Адемн" - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Адемн"
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2026 (суддя Сотніков С.В.) 
у справі №873/31/26 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Еска капітал" 
про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 26.01.2026 (третейський суддя Фурман Р.В.)
у третейській справі №34/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еска капітал"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адемн" 
про стягнення чергових лізингових платежів та штрафних санкцій, 
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду
1. 19.02.2026 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Еска капітал" (далі - ТОВ "Еска капітал") надійшла заява про видачу наказу (далі - Заява) на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 26.01.2026 (далі - Рішення третейського суду) у справі №34/25.
2. В обґрунтування Заяви ТОВ "Еска капітал" послалося на прийняття 26.01.2026 третейським судом Рішення у справі №34/25, яким позов ТОВ "Еска капітал" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адемн" (далі - ТОВ "Адемн") про стягнення чергових лізингових платежів та штрафних санкцій задоволено частково, та його невиконання відповідачем у третейському спорі в добровільному порядку.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій
3. 13.09.2023 між ТОВ "Еска капітал" (лізингодавець) та ТОВ "Адемн" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №130923/ФЛ-2052.
4. За умовами п. 6 додатки, що є невід`ємними частинами цього договору лізингу: №1 Загальні правила фінансового лізингу, №№2, 3, 4.
5. За умовами статті 10 додатку №1 до договору лізингу, всі вимоги, які виникають при виконанні, припиненні, зміні, визнанні недійсним повністю або частково, а також з будь-яких інших вимог, що стосуються договору лізингу, його складових частин, або у зв`язку з ним, чи випливають з нього, становлять предмет спору та підлягають розгляду виключно у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з Регламентом Третейського суду, який є невід`ємною частиною цієї третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду tretsud.aub.org.ua.
6. Отже, договір лізингу містить третейське застереження, за яким сторони узгодили, що спори, які виникають з цього договору, будуть вирішуватись саме у Третейському суді, тобто між його сторонами укладена третейська угода в розумінні ст. 12 Закону України "Про третейські суди".
7. Дана третейська угода є дійсною, іншого не встановлено, та такою, що підлягає виконанню. Доказів визнання недійсним вказаного пункту договору відповідачем не надано.
8. Рішенням третейського суду від 26.01.2026 у третейській справі №34/25 позовні вимоги задоволено частково. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 723629,38 грн несплачених чергових лізингових платежів, 50148,50 грн інфляційних втрат, 204781,51 пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 20450,10 грн 3% річних, 581700,58 грн штрафних санкцій згідно з п. 5.2 Додатку №1 до договору лізингу, 695951,23 грн штрафних санкцій згідно з п. 8.6 Додатку №1 до договору лізингу, 15000 грн витрат на професійну правничу допомогу, 23166,60 грн витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом. В решті позовних вимог відмовлено.
9. Докази скасування цього рішення чи його добровільного виконання відповідачем відсутні. 
Стислий зміст ухвали суду першої інстанції
10. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2026 Заяву про видачу наказу на примусове виконання Рішення третейського суду від 26.01.2026 задоволено. Ухвалено видати наказ на примусове виконання цього Рішення третейського суду, за яким стягнути з ТОВ "Адемн" на користь ТОВ "Еска капітал" 723629,38 грн несплачених чергових лізингових платежів, 50148,50 грн інфляційних втрат, 204781,51 пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 20450,10 грн 3% річних, 581700,58 грн штрафних санкцій згідно з п. 5.2 Додатку №1 до договору лізингу, 695951,23 грн штрафних санкцій згідно з п. 8.6 Додатку №1 до договору лізингу, 15000 грн витрат на професійну правничу допомогу, 23166,60 грн витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом та витрати по сплаті судового збору за подання Заяви в розмірі 1664,00 грн.
11. Ухвала мотивована відсутністю законодавчо визначених підстав, які б перешкоджали задоволенню Заяви та видачі наказу на виконання Рішення третейського суду, яке добровільно відповідачем не виконане.
Стислий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення доводів скаржника 
12. ТОВ "Адемн" (далі - скаржник) подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 31.03.2026 та постановити нове рішення про відмову у задоволенні Заяви ТОВ "Еска капітал".
13. Скаржник, посилаючись на положення п. 4 ст. 355 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та ст. 56 Закону України "Про третейські суди", зазначає, що господарський суд першої інстанції не перевірив належним чином наявність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, зокрема щодо дотримання меж третейської угоди, порядку формування складу третейського суду та позбавлення ТОВ "Адемн" можливості взяти участь у третейському розгляді. 
14. У апеляційній скарзі зазначено, що ТОВ "Адемн" не отримувало жодних документів, повідомлень та процесуальних рішень третейського суду у зв`язку зі зміною фактичного місця здійснення господарської діяльності, переїздом офісу, перебоями електропостачання та проблемами зі зв`язком в умовах воєнного стану, унаслідок чого було позбавлене можливості подати свої пояснення, заперечення, пропозиції щодо кандидатур третейських суддів та заявити відвід судді. 
15. Скаржник також вказує, що третейським судом не було враховано факт повернення ТОВ "Адемн" предметів лізингу ТОВ "Еска капітал" за актами від 29.05.2025 та 20.08.2025, а тому, на думку скаржника, після повернення транспортних засобів були відсутні підстави для стягнення несплачених лізингових платежів, інфляційних втрат, пені, 3% річних та штрафних санкцій. 
16. В обґрунтування своїх доводів скаржник посилається, зокрема, на положення ст.ст. 292 Господарського кодексу України (далі - ГК України), 653, 655, 806 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України "Про фінансовий лізинг", а також на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 15.01.2021 у справі №904/2357/20, та Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 15.06.2021 у справі №904/5726/19, зазначаючи, що після розірвання договору фінансового лізингу та повернення предмета лізингу у лізингодавця відсутнє право вимагати оплату вартості предмета лізингу та одночасно вимагати повернення самого предмета лізингу.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи 
17. ТОВ "Еска капітал" подало до Верховного Суду відзив, у якому товариство просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2026 - без змін. 
18. У відзиві ТОВ "Еска капітал" зазначає, що доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди скаржника з рішенням третейського суду по суті спору та спрямовані на його переоцінку поза межами процедури видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду. Також заявник звертає увагу, що ТОВ "Адемн" подало окрему заяву про скасування рішення третейського суду у справі №873/56/26.
19. 27.05.2026 до Верховного Суду надійшло клопотання від представника скаржника - адвоката Ярмуся В.Д. про відкладення розгляду справи №873/31/26 на іншу дату у зв`язку з тим, що Ярмусь В.Д. 28.05.2026 бере участь в іншому судовому засіданні в Тернопільському міськрайонному суді. 
20. Розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, Верховний Суд вирішив відмовити у його задоволенні, оскільки у клопотанні не вказано про наявність обставин, які б об`єктивно унеможливили розгляд справи у судовому засіданні 28.05.2026. При цьому Верховний Суд врахував у сукупності також те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні; явка представників учасників справи у судове засідання не була визнана обов`язковою; позиція скаржника викладена письмово у апеляційній скарзі.
Позиція Верховного Суду
21. Відповідно до положень ч. 2 ст. 24, ч. 2 ст. 25 і ч. 2 ст. 253 ГПК України Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення у справах щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів, ухвалені апеляційними господарськими судами як судами першої інстанції.
22. З огляду на встановлені ст. 269 ГПК України межі розгляду справи суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
23. Предметом розгляду в цій справі є Заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду.
24. Відповідно до ст. 50 Закону України "Про третейські суди" сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов`язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Сторони та третейський суд вживають усіх необхідних заходів з метою забезпечення виконання рішення третейського суду, що також кореспондується зі змістом частини першої статті 55 названого Закону, відповідно до якої рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні.
25. Стаття 57 Закону України "Про третейські суди" передбачає, що рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконавчий документ, виданий на підставі рішення третейського суду, може бути пред`явлений до примусового виконання в строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження".
26. Згідно з ч. 2 ст. 352 ГПК України заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня ухвалення рішення третейським судом, що також узгоджується з ч. 6 ст. 56 Закону України "Про третейські суди".
27. Відповідно до ч. 3 ст. 354 ГПК України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 355 цього Кодексу.
28. Згідно зі ст. 355 ГПК України та ст. 56 Закону України "Про третейські суди", суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:
1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу наказу рішення третейського суду скасовано судом;
2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;
3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею наказу, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними;
4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;
5) третейська угода визнана недійсною;
6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;
7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;
8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу;
9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
29. При розгляді заяви про видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених ст. 56 Закону України "Про третейські суди" та ст. 355 ГПК України.
30. Отже, ГПК України і спеціальний закон визначають вичерпний перелік підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, їх недоведення боржником та невстановлення господарським судом за результатами розгляду відповідної заяви має наслідком видачу відповідного наказу.
31. Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, доводи скаржника зводяться до посилань на наявність передбачених п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 355 ГПК України підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, а саме щодо недотримання меж третейської угоди, неналежного формування складу третейського суду та позбавлення ТОВ "Адемн" можливості взяти участь у третейському розгляді.
32. Водночас Верховний Суд зазначає, що такі доводи скаржника є необґрунтованими. 
33. Господарськими судами встановлено, що 13.09.2023 між ТОВ "Еска капітал" та ТОВ "Адемн" укладено договір фінансового лізингу №130923/ФЛ-2052, п. 6 якого передбачено, що додаток №1 "Загальні правила фінансового лізингу" є невід`ємною частиною договору. 
34. Статтею 10 додатку №1 до договору фінансового лізингу сторони погодили, що всі вимоги, які виникають при виконанні, припиненні, зміні, визнанні недійсним повністю або частково, а також з будь-яких інших вимог, що стосуються договору лізингу, його складових частин, або у зв`язку з ним (ними), чи випливають з нього, становлять предмет спору та підлягають розгляду виключно у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з Регламентом Третейського суду, який є невід`ємною частиною цієї третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду tretsud.aub.org.ua. 
35. Сторони також погодили, що спір розглядається одноособово третейським суддею, призначеним Головою Третейського суду зі списку суддів, який знаходиться у відкритому доступі на сайті суду. 
36. Умови договору лізингу, що містять відомості про реквізити сторін, є складовими частинами третейської угоди. 
37. Сторони підтвердили, що ознайомлені з Регламентом Третейського суду при Асоціації українських банків та розуміють його.
38. Отже, укладений між сторонами договір містить третейське застереження, яке відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про третейські суди", а спір про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу охоплюється його умовами. 
39. Верховний Суд враховує, що ст. 6 Закону України "Про третейські суди" регламентовано питання підвідомчості справ третейському суду, якою визначено загальне правило, за яким третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, а також перелічені винятки з цього правила, до яких не належить справа, у якій винесено Рішення третейського суду.
40. При цьому доказів визнання третейської угоди недійсною, скасування рішення третейського суду у справі №34/25 на час розгляду Заяви ТОВ "Еска капітал" в господарському суді першої інстанції матеріали справи не містять. 
41. Верховний Суд також відхиляє доводи скаржника щодо порушення порядку формування складу третейського суду. 
42. Так, відповідно до п. 1 ст. 17 Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, на який посилається сам скаржник, якщо інше не передбачено третейською угодою, справа розглядається одним третейським суддею. 
43. З матеріалів третейської справи вбачається, що розгляд спору здійснювався третейським суддею одноособово, який був призначений Головою Третейського суду на підставі розпорядження від 30.12.2025 №34/25, що узгоджується з ч. 2 ст. 17 Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.
44. За таких обставин посилання скаржника на те, що його було позбавлено можливості подати пропозиції щодо кандидатур третейських суддів та заявити відвід судді, не свідчать про порушення встановленого законом чи Регламентом порядку формування складу третейського суду. 
45. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про третейські суди" обмін документами та письмовими матеріалами між сторонами, а також між сторонами і третейським судом чи третейськими суддями здійснюється у порядку, погодженому сторонами, і за вказаними ними адресами. У постійно діючому третейському суді порядок обміну документами та письмовими матеріалами визначається регламентом третейського суду. Якщо сторони не дійшли згоди з цих питань або у разі невизначеності цих питань у регламенті третейського суду, документи та інші письмові матеріали направляються за останнім відомим місцем проживання фізичної особи чи за юридичною адресою або місцезнаходженням юридичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи в інший спосіб, що передбачає отримання доказів доставки документів та інших письмових матеріалів адресатові, та вважаються такими, що отримані в день такої доставки, навіть якщо на цей час одержувач за цією адресою не знаходиться чи не проживає, а про зміну своєї адреси ним не було повідомлено іншу сторону належним чином.
46. Верховний Суд також враховує, що відповідно до ст. 52 Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків документи, направлені за юридичною адресою або місцезнаходженням юридичної особи, вважаються отриманими у день доставки навіть у разі відсутності адресата за такою адресою, якщо про зміну адреси не було повідомлено належним чином.
47. Відповідно до ст. 60 Регламенту неявка сторін або їх представників, які належним чином повідомлені про розгляд справи, не є перешкодою для третейського розгляду та прийняття рішення.
48. З матеріалів третейської справи та наявних у ній трекінгів Акціонерного товариства "Укрпошта" вбачається, що позовна заява, ухвала про прийняття позовної заяви та порушення провадження у справі від 31.12.2025, а також ухвала про відкладення розгляду справи від 15.01.2026 надсилались ТОВ "Адемн" за адресою: 46002, Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Є. Петрушевича, буд. 10, кв. 1, яка зазначена самим скаржником в апеляційній скарзі як адреса його місцезнаходження та міститься у договорі фінансового лізингу №130923/ФЛ-2052. 
49. Вказані поштові відправлення були повернуті "за закінченням терміну зберігання", що свідчить про невчинення самим скаржником належних дій щодо отримання адресованої йому кореспонденції та не може свідчити про неналежне повідомлення його про розгляд справи у третейському суді. 
50. Верховний Суд враховує, що відповідно до ст. 10 додатку №1 до договору фінансового лізингу умови договору, які містять реквізити сторін, є складовими частинами третейської угоди, а відтак саме на адресу, погоджену сторонами у договорі, третейський суд здійснював надсилання процесуальних документів. 
51. Посилання скаржника на введення воєнного стану, перебої електропостачання, переїзд офісу та зміну фактичного місця здійснення господарської діяльності Верховний Суд вважає непереконливими, оскільки скаржником не наведено конкретних обставин та не надано доказів, які б об`єктивно унеможливлювали отримання поштової кореспонденції за його офіційною адресою місцезнаходження.
52. Верховний Суд також враховує, що місцезнаходження скаржника зареєстроване у Тернопільській області, а адреса, на яку третейським судом надсилались процесуальні документи, зазначена самим скаржником у договорі фінансового лізингу та апеляційній скарзі. Водночас доказів внесення змін до реквізитів сторони договору або належного повідомлення про зміну адреси матеріали справи не містять.
53. Враховуючи викладене, посилання скаржника на те, що він фактично не отримав кореспонденцію третейського суду, не спростовують належності направлення відповідних документів, оскільки вони надсилалися за адресою, погодженою сторонами у договорі та зазначеною самим скаржником як його місцезнаходження. Відповідно до підходу, закріпленого у ст. 15 Закону України "Про третейські суди" та Регламенті, документи вважаються отриманими, якщо направлені за останнім відомим місцезнаходженням юридичної особи, навіть якщо така особа там більше не перебуває, за умови відсутності доказів належного повідомлення про зміну адреси.
54. Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди скаржника з правильністю вирішення третейським судом спору по суті, зокрема щодо наявності підстав для стягнення лізингових платежів, штрафних санкцій та правових наслідків повернення предметів лізингу. 
55. Так, скаржник посилається на повернення предметів лізингу, припинення зобов`язань за договором фінансового лізингу, а також на правові висновки Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду щодо правової природи лізингових платежів та наслідків розірвання договору фінансового лізингу. 
56. Водночас відповідно до ст. 355 ГПК України та ст. 56 Закону України "Про третейські суди" при розгляді заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду господарський суд не здійснює перевірку законності та обґрунтованості рішення третейського суду по суті спору, а лише встановлює наявність або відсутність визначених законом підстав для відмови у видачі наказу. 
57. Доводи скаржника про повернення предметів лізингу, припинення зобов`язань, неправильність нарахування лізингових платежів, пені, інфляційних втрат, 3% річних та штрафних санкцій стосуються правильності вирішення третейським судом спору по суті. Такі доводи не охоплюються предметом перевірки суду під час вирішення питання про видачу наказу, якщо вони не доводять наявності однієї з підстав, прямо передбачених ст. 355 ГПК України або ст. 56 Закону України "Про третейські суди".
58. Аналогічний правовий підхід щодо меж розгляду заяв про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду викладений у практиці Верховного Суду, зокрема у постановах від 16.11.2021 у справі №873/140/21, від 31.08.2021 у справі №870/21/21 та від 18.11.2021 у справі №875/2579/21.
59. Враховуючи наведене, Верховний Суд погоджується з правильним і обґрунтованим висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду.
60. З огляду на викладене, Верховний Суд не вбачає підстав для зміни або скасування ухвали Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2026 про видачу наказу на примусове виконання Рішення третейського суду від 26.01.2026 у справі №34/25.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 
61. Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не спростував висновки суду першої інстанції та не довів неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування судового рішення.
62. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
63. Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
64. Зважаючи на викладене, Верховний Суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Розподіл судових витрат
65. Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи в апеляційному порядку судові витрати покладаються на скаржника, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 253, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Адемн" залишити без задоволення.
2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2026 у справі №873/31/26 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Картере

Судді К. Огороднік

В. Погребняк