Справа № 185/6243/26
1-кп/185/1340/26 
В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 року 
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в період воєнного стану в залі суду у м. Павлоград обвинувальний акт разом з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 квітня 2026 року №12026041370000489 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, маючого на утриманні особу похилого віку - мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітню дитину – доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора     ОСОБА_6 
захисника    адвоката ОСОБА_7 , 
обвинуваченого    ОСОБА_3 

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 ,28.03.2026 приблизно о 21 годині 30 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, прийшов на дитячий майданчик, який знаходиться поблизу багатоповерхового будинку № 7 по вул. Шкільній у м. Павлограді Дніпропетровської області, де попередньо за декілька хвилин до цього перебувала разом зі своєю дитиною раніше незнайома йому ОСОБА_8 , у якої під час перебування в цьому місці, з кишені куртки на лаку випав належний їй мобільний телефон марки Xiaomi Redmi Note 14 Pro, об`єм пам`яті 8/256 Gb, IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 .
Перебуваючи у зазначеному місці, ОСОБА_3 на лавці побачив вищезазначений мобільний телефон марки Xiaomi Redmi Note 14 Pro та в цей час у останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану та звернення його на свою користь.
Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, розуміючи, що мобільний телефон марки Xiaomi Redmi Note 14, чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , йому не належить та він не є його власником, діючи таємно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах соєнного стану, ОСОБА_3 , перебуваючи в тому ж місці та в цей же час, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає та його дії для оточуючих залишаються непоміченими, розуміючи протиправний характер своїх дій, сле не відмовляючись від них, таємно викрав вищевказаний мобільний телефон марки Xiaomi Redmi Note 14, чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю 7 135,33 грн. сховав до кишені своєї куртки, з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, позбувся сім-картки, яка знаходилася у телефоні та розпорядився в подальшому ним на власний розсуд.
Своїми протиправними злочинними діями ОСОБА_3 завдав майнової шкоди потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 7 135,33 грн.

Дії  ОСОБА_3  кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану. 

24 квітня 2026 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 , в присутності захисника – адвоката ОСОБА_7 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, яка подана до суду разом з обвинувальним актом.
За умовами даної угоди, обвинувачений ОСОБА_3 згоден з кваліфікацією вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався визнати її у судовому засіданні.
Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання й затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, просив затвердити зазначену угоду.
Прокурор просила затвердити угоду в підготовчому судовому засіданні і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_7 також просив затвердити укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості.
Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні, в тому числі, щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України.
Водночас судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що укладена угода відповідає вимогам КПК України та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 та обвинуваченим у цьому провадженні – ОСОБА_3 , 24 квітня 2026 року і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання у виді 5 років позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.
Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обиралась.
Процесуальні витрати на проведення судової експертизи у розмірі 1 337,10 грн. (одна тисяча триста тридцять сім грн. 10 коп.) підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 квітня 2026 року, укладену між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити з виконанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: 
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні:
-мобільний телефон марки Redmi Note 14 Pro, об`єм пам`яті 8/256 Gb, IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , переданий на зберігання за зберігальною розпискою потерпілій ОСОБА_8 - після набрання вироком законної сили залишити за належністю 

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на проведення судової експертизи у розмірі 1 337,10 грн. (одна тисяча триста тридцять сім грн. 10 коп.).
Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4  до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:
- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, ч. 6, ч. 7 ст. 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку, суд обмежується проголошенням його резолютивної частини. 

Суддя            ОСОБА_1