Справа № 474/34/26
Провадження № 3-в/474/1/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
18.05.26р. с-ще Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г., за участі секретаря судового засідання Лисейко Т.А., заявника ОСОБА_1 , розглянув клопотання ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Врадіївського районного суду Миколаївської області від 27.02.2026р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 121, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

27.02.2026р. постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 121, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Постанова набрала законної сили 16.04.2026р. після перегляду в апеляційній інстанції.
04.05.2026р. ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням, в якому у зв`язку з тяжким матеріальним становищем просить розстрочити виконання постанови про накладення на останнього адміністративного стягнення у виді штрафу на строк до одного року, розбивши суму рівними частинами.
На обґрунтування клопотання ОСОБА_2 зазначив наступне: “...Заявник в липні 2022р. був звільнений з військової служби за сімейними обставинами і відповідно до вимог ст.ст. 202, 203, 266 Сімейного кодексу здійснює догляд за своїми батьками, які є особами з інвалідністю, утримує непрацездатну бабу, яка має когнітивні захворювання і через порушення функцій організму не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребує догляду, в зв`язку з чим офіційно не працевлаштований.
Догляд за батьками, особами з інвалідністю, заявник здійснює на непрофесійній основі, без отримання компенсації за догляд. Акт встановлення догляду, заявник на момент подання клопотання подати до суду не може, оскільки всупереч вимогам нормативно правових актів в сфері військового права, комісія Врадіївської селищної ради не встановлювала і законність дій Врадіївської селищної ради в цьому питанні на даний час знаходяться на розгляді за адміністративною скаргою заявника у порядку, передбаченому Законом України “Про адміністративну процедуру”, на недотримання органом місцевого самоврядування вимог законодавства в сфері військового права, зареєстрованою у Миколаївській обласній військовій адміністрації 29.04.2026р. за реєстраційним номером Б-449-26.
Дохід сім`ї заявника складається з пенсій, які отримують вказані вище члени сім`ї та надбавки на догляд особам які досягли 80 річного віку і мають захворювання, які потребують догляду, що покриває витрати, пов`язані з лікуванням та доглядом за ними, витрачаються на оплату комунальних послуг та часткове, через обмеженість ресурсів, покриття задоволення потреб людини.
Вільних коштів для одномоментної сплати штрафу в розмірі 17 000 грн у заявника та членів його сім`ї не має, а стягнення у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу становитиме для заявника надмірний тягар…”.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав клопотання та просив його задовольнити. Водночас на пропозицію суду ОСОБА_1 не надав докази на підтвердження обставин зазначених у клопотанні щодо його звільнення з військової служи з ЗСУ у зв`язку з доглядом за батьками, здійснення ним догляду за батьками та бабусею, а також щодо його майнового стану. Під час судового розгляду ОСОБА_1 не заявляв жодних заяв чи клопотань щодо процесуальних дій, які необхідно вчинити для розгляду клопотання по суті.
Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення ОСОБА_1 , вважаю встановленим наступне.
Відповідно до положень ст.ст. 298, 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями посадовими особами і громадянами. Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Статтею 33 Закону України “Про виконавче провадження” (далі - Закон) передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Нормами ст. 301 КУпАП передбачено лише розгляд питання про відстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, тоді як можливість розстрочки сплати штрафу визначена Законом.
Аналіз наведених правових підстав вказує на те, що розстрочка штрафу це надання судом права на оплату штрафу рівними частинами протягом певного терміну, відстрочка штрафу це надання судом права здійснити оплату штрафу з відстроченням платежу на визначений термін.
Згідно зі ст. 268 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є забезпечення виконання винесеної постанови, що обумовлює необхідність застосування усіх передбачених КУпАП заходів забезпечення виконання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та застосування накладеного адміністративного стягнення.
Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.
Так, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.
Зі змісту вказаних норм слідує, що підставою вирішення судом питання про відстрочку виконання рішення (постанови) є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Верховний Суд у своїй постанові від 21.02.2019р. (справа № 2-54/08) при розгляді питання про відстрочення виконання судового рішення вказав, що відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.
Отже, відстрочка, як і розстрочка виконання рішення суду, може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.
Разом з тим, клопотання ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови суду не підтверджується жодними доказами, які б свідчили про неможливість її виконання без застосування зазначеного заходу (відсутні: докази майнового стану; докази здійснення догляду за батьками; докази звільнення ОСОБА_1 від мобілізації у зв`язку з доглядом за членами сім`ї), на які він послався у клопотанні.
Надані ОСОБА_1 копії медичних документів видані на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , витягів з реєстру територіальної громади, підтверджують лише факти, що ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_1 , мають певні захворювання та встановленні групи інвалідності, та що вказані особи зареєстровані за однією адресою.
Водночас вищевказані докази жодним чином не підтверджують обставини, на які посилається ОСОБА_1 у клопотанні, а саме щодо його звільнення з військової служи з ЗСУ у зв`язку з доглядом за батьками, здійснення ним догляду за батьками та бабусею, а також щодо його майнового стану.
Враховуючи викладене клопотання ОСОБА_1 про розстрочення виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення безпідставне та необґрунтоване, а відтак не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 284, 301, 303, 304, 307-308 КУпАП, -

постановив:

У задоволенні клопотання про розстрочку виконання постанови Врадіївського районного суду Миколаївської області від 27.02.2026р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 121, ч. 1 ст. 130 КУпАП, - відмовити.
Скаргу на постанову може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ф.Г. Сокол