Справа № 473/2291/26

РІШЕННЯ
іменем України

"22" червня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючої – судді Булкат М.С.,
за участю секретаря судового засідання Соколенко Д. К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ
В травні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 33 202,04 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23 листопада 2024 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» уклало з відповідачкою договір про відкриття кредитної лінії № 1474-4570. Відповідно до вказаного договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відкрило на користь ОСОБА_1 кредитну лінію з кредитним лімітом у 6 000,00 грн зі строком користування коштами протягом 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальниці (який складається з базових періодів кредитування строком 14 календарних днів кожен), а відповідачка зобов`язалася повернути кредит до 18 вересня 2025 року, а також сплачувати проценти за користування ним: у розмірі 1,00% (стандартна процентна ставка), комісія за видачу кредиту 20% від суми кредиту. 
Також Додатковою угодою_№1 від 20.12.2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1474-4570 від 23.11.2024 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2 400,00 грн.
Також Додатковою угодою_№2 від 03.02.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1474-4570 від 23.11.2024 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 000,00 грн.
Також Додатковою угодою_№3 від 18.02.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1474-4570 від 23.11.2024 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 000,00 грн.
Позичальниця свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 33 202,04 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 7 924,33 грн, заборгованість за процентами в розмірі 20 245,49 грн., заборгованість за відсотками річним на підставі ст. 625 ЦК – 5 032,22 грн. 
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки в повному обсязі.
17 червня 2026 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідачки ОСОБА_2 , в якому зазначено, що позивач не надав належних та допустимих доказів фактичного надання відповідачці кредитних коштів та виникнення заявленої заборгованості. Представник відповідачки вказує, що поданий позивачем розрахунок заборгованості є одностороннім документом і не підтверджений первинними бухгалтерськими документами. Крім того, у відзиві зазначено, що умови кредитного договору щодо сплати комісії за надання та обслуговування кредиту є нікчемними, оскільки суперечать вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та правовим висновкам Верховного Суду. На думку відповідачки, позивач безпідставно включив суму комісії до розрахунку заборгованості, а здійснені платежі зараховував насамперед у рахунок погашення такої комісії, що призвело до штучного збільшення суми основного боргу та нарахованих процентів. З огляду на викладене, представник відповідачки просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_1 та представник відповідачки ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
При цьому суд встановив, що 23 листопада 2024 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» уклало з відповідачкою договір про відкриття кредитної лінії № 1474-4570. Відповідно до вказаного договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відкрило на користь ОСОБА_1 кредитну лінію з кредитним лімітом у 6 000,00 грн зі строком користування коштами протягом 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальниці (який складається з базових періодів кредитування строком 14 календарних днів кожен), а відповідачка зобов`язалася повернути кредит до 18 вересня 2025 року, а також сплачувати проценти за користування ним: у розмірі 1,00% (стандартна процентна ставка), комісія за видачу кредиту 20% від суми кредиту. 
Також Додатковою угодою_№1 від 20.12.2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1474-4570 від 23.11.2024 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2 400,00 грн.
Також Додатковою угодою_№2 від 03.02.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1474-4570 від 23.11.2024 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 000,00 грн.
Також Додатковою угодою_№3 від 18.02.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1474-4570 від 23.11.2024 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 000,00 грн.
Позичальниця свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 33 202,04 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 7 924,33 грн, заборгованість за процентами в розмірі 20 245,49 грн., заборгованість за відсотками річним на підставі ст. 625 ЦК – 5 032,22 грн. 
Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Згідно ч. 2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачка з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальниця, погодившись з ними, підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Таким чином, відповідачка набула статусу, прав та обов`язків позичальниці в кредитних правовідносинах з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст.ст.611,612,623-625,1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) вона не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинна повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Матеріалами справи, зокрема копією довідки платіжної системи «LiqPay», підтверджується успішне зарахування кредитних коштів за договором №1474-4570 від 23 листопада 2024 року у розмірі 6 000,00 грн на банківську картку, зазначену позичальницею у п. 12 кредитного договору, що повністю підтверджує належне виконання позивачем свого зобов`язання перед відповідачкою.
Крім того, у подальшому на виконання додаткових угод було здійснено додаткове перерахування кредитних коштів, а саме: 20 грудня 2024 року — у розмірі 2 400,00 грн, 03 лютого 2025 року — у розмірі 1 000,00 грн, а також 18 лютого 2025 року — у розмірі 1 000,00 грн (а. с. 48-49 зворотна сторона, 69)
В той же час, матеріали справи не містять доказів належного виконання позичальницею своїх зобов`язань на користь позивача.
Натомість, суд вважає, що заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК відповідачці нараховані безпідставно, з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 69/2022 від 24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, який триває і на даний час.
Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.
Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, починаючи з 24.02.2022 року та до завершення введеного на території України воєнного стану, підстави для стягнення з відповідачки процентів за ст. 625 ЦК за невиконання грошових зобов`язань за кредитними договорами в цей період відсутні.
Таким чином, сума заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК з відповідачки не підлягає стягненню.
Отже, внаслідок невиконання ОСОБА_1 умов кредитних договору утворилася загальна заборгованість позичальника перед позивачем, яка становить 28 169,82 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 7 924,33 грн, заборгованість за процентами в розмірі 20 245,49 грн.
Щодо доводів відповідачки про не підтвердження отримання відповідачкою кредитних коштів, суд зазначає, що матеріали справи містять довідку ТОВ «Укр кредит Фінанс» відповідно до якої на вказаний картковий рахунок було здійснено перерахування грошових коштів у сумі 6 000 грн, 2 400 грн., 1 000 грн та 1 000 грн. Таким чином, надані позивачем документи свідчать про фактичне виконання кредитодавцем своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів.
При цьому представником відповідачки не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зазначений картковий рахунок не належить відповідачці. Також стороною відповідачки не подано виписки по картковому рахунку чи інших банківських документів, які б спростовували факт зарахування коштів на вказану банківську картку або підтверджували відсутність надходження кредитних коштів.
Суд враховує, що саме відповідачка та її представник мали можливість надати відповідні докази, зокрема банківську виписку по рахунку, яка б підтверджувала доводи про неотримання кредитних коштів або неналежність карткового рахунку відповідачці, однак таких доказів суду надано не було.
Також суд зазначає, що відповідачкою у справі вчинялися дії, які свідчать про визнання наявності кредитних зобов`язань за спірним договором, а саме здійснювалися часткові платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. 
Суд враховує, що здійснення часткової оплати за кредитним договором свідчить про усвідомлення відповідачкою існування відповідного зобов`язання та підтверджує факт користування кредитними коштами. При цьому будь-яких доказів того, що вказані платежі були здійснені помилково або з інших підстав, матеріали справи не містять.
Отже, наведені обставини у своїй сукупності спростовують доводи сторони відповідачки щодо не укладення кредитного договору та неотримання кредитних коштів.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено частково, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача 2 258 гривень судового збору (28 169,82 гривень х 2 662,40 гривень / 33 202,04гривень).
Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ
позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (місцезнаходження: місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 407, ідентифікаційний код 38548598) заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1474-4570 від 23 листопада 2024 року в розмірі 28 169 гривень 82 копійки, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 7 924 гривні 33 копійки, заборгованість за процентами в розмірі 20 245 гривень 49 копійо., а також судові витрати в розмірі 2 258 гривень.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя М. С. Булкат